УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
14 квітня 2022 року
м. Київ
Справа № 296/2338/19
Провадження № 51-1032 ск 22
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                   ОСОБА_1 ,
суддів                                                ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судами першої та апеляційної інстанцій, на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 29 червня 2021 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 23 листопада 2021 року щодо 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, 
обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 368, ч. 3 ст. 368 КК України;
ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 368, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України.
Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої  та апеляційної інстанцій обставини
Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачувалася у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 368, ч. 3 ст. 368  КК України, ОСОБА_5 обвинувачувалася у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 368, ч. 5                   ст. 27 ч. 3 ст. 368  КК України.
Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 29 червня 2021 року задоволено клопотання сторони захисту. Кримінальне провадження № 12018060000000338 щодо ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 368, ч. 3 ст. 368  КК України та ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 368, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368  КК України закрито на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з тим, що після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК України.
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 23 листопада 2021 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. 
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування оскаржуваних судових рішень та призначення нового розгляду в суді першої інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Вважає, що суди дійшли необґрунтованого висновку про необхідність закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування після повідомлення особі про підозру, оскільки обвинувальний акт у кримінальному провадженні був направлений до канцелярії прокуратури Житомирської області 01 березня 2019 року, тобто в межах визначених строків.
На думку прокурора, суд першої інстанції вдався до формального підходу під час розгляду клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження, оскільки безпідставно пов`язав строк досудового розслідування з часом фактичного надходження обвинувального акту до суду. Вказує на те, що відповідно до ст. 110 КПК України саме складенням обвинувального акту завершується стадія досудового розслідування.
Також прокурор вважає, що суд першої інстанції, ухваливши рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, діяв поза межами своїх повноважень, оскільки не мав права зробити це безпосередньо під час судового розгляду. 
Крім цього, суд не взяв до уваги, що у кримінальному провадженні ОСОБА_5 було повідомлено про підозру 25 січня 2019 року, а отже саме з цього часу відносно неї почався відлік двомісячного строку досудового розслідування, у зв`язку з чим на момент скерування обвинувального акту до суду строк досудового розслідування не був пропущеним.

 
Мотиви суду
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити з огляду на таке.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Згідно з ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.
Судом першої інстанції було встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення № 12018060000000338 внесені до ЄРДР 17 грудня 2018 року.
28 грудня 2018 року слідчим у кримінальному провадженні складено повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, яке було погоджено прокурором, й цього ж дня в порядку ст. 278 КПК України було вручене зазначеній особі. З цього часу ОСОБА_4 набула статусу підозрюваної та їй було роз`яснено її права. 
25 січня 2019 року слідчим у кримінальному провадженні складено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, яке було погоджено прокурором, й цього ж дня в порядку ст. 278 КПК України було вручене зазначеній особі. З цього часу ОСОБА_5 набула статусу підозрюваної та їй було роз`яснено її права. 
27 лютого 2019 року ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було повідомлено про нову підозру на зміну раніше повідомленої підозри.
Враховуючи викладене, перебіг строку досудового розслідування у кримінальному провадженні в розумінні ч. 2 ст. 219 КПК України почався з 28 грудня 2018 року, тобто з моменту набуття ОСОБА_4 статусу підозрюваної.
27 лютого 2019 року підозрюваним та їхніми захисниками було отримано повідомлення про завершення досудового розслідування й в порядку ст. 290 КПК України надано доступ до матеріалів досудового розслідування. 
За змістом ч. 5 ст. 219 КПК України строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України, не включається у строк досудового розслідування.
28 лютого 2019 року       ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та їхні захисники ознайомились з матеріалами справи. Цього ж дня стороні захисту був вручений обвинувальний акт з додатками. 
Таким чином, оскільки день ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, а саме 28 лютого 2019 року, не включається до строку досудового розслідування, останнім днем такого строку було 01 березня 2019 року.  
Згідно з даними супровідного листа прокуратури Житомирської області від 01 березня 2019 року № 04/2/11-1852-19 обвинувальний акт з додатками був направлений на адресу Корольовського районного суду м. Житомира.
Згідно з даними того ж супровідного листа, обвинувальний акт з додатками зданий до канцелярії Корольовського районного суду м. Житомира 05 березня 2019 року. 
Пунктом 5 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Отже закон пов`язує закінчення досудового розслідування з постановленням процесуального рішення – постанови про закриття кримінального провадження або з фактичним направленням до суду обвинувального акту чи відповідного клопотання.
Досудове розслідування, яке має наслідком звернення до суду з обвинувальним актом або з клопотанням про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, має три ключові стадії: початок – визначається внесенням відомостей до ЄРДР; завершення – пов`язується з фактом відкриття матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику, законному представнику, захиснику особи та іншим особамвідповідно до положень ст. 290 КПК України; закінчення – фіксується направленням до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. 
Тобто кінцевим моментом строку досудового розслідування є саме його закінчення як це передбачено у ст. 219 КПК України. Зазначене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від  17 лютого 2021 року (справа № 344/6630/17).
Враховуючи це, твердження прокурора, що обвинувальний акт направлено до суду в межах строку досудового розслідування, не відповідають обставинам провадження, оскільки обвинувальний акт надійшов до суду за межами такого строку.
Переглянувши ухвалу суду першої інстанції в апеляційному порядку, апеляційний суд дав належну оцінку доводам апеляційної скарги прокурора, які здебільшого є аналогічними доводам касаційної скарги, та із зазначенням докладних мотивів ухваленого рішення обґрунтовано залишив апеляційну скаргу прокурора без задоволення, з чим погоджується і колегія суддів Верховного Суду. 
Крім цього, чинне кримінальне процесуальне законодавство не містить обмежень щодо можливості закриття судом першої інстанції кримінального провадження на будь-якій стадії судового провадження до виходу суду в нарадчу кімнату для постановлення рішення по суті.
Враховуючи вказане, твердження прокурора про те, що суд першої інстанції не дотримався процесуальних вимог, чим допустив істотне порушення вимог КПК України, оскільки ухвалив рішення про закриття кримінального провадження не в підготовчому судовому засіданні, а під час судового розгляду, колегія суддів вважає необґрунтованими.
Ухвала апеляційного суду належним чином умотивована та відповідає вимогамст. 419 КПКУкраїни.
Таким чином, оскільки з касаційної скарги прокурора та доданих до неї копій рішень не убачається підстав для її задоволення, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити.
Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 29 червня 2021 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 23 листопада 2021 року щодо                                             ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . 
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
 
ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                                ОСОБА_3