КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                   
Справа № 372/734/21                                           Головуючий у 1 інстанції: Тиханський О.Б.
провадження № 22-ц/824/13933/2021                                     Головуючий суддя: Олійник В.І.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
23 грудня 2021 року                                                                                   м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:
Головуючого судді: Олійника В.І., 
суддів: Суханової Є.М., Сушко Л.П.,
розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» на рішення Обухівського районного суду Київської області від 14 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи  «Київоблгаз» про визнання неправомірними та скасування рішення комісії з розгляду актів про порушення споживання природного газу, зобов`язання підключення газопостачання, -
в с т а н о в и в :
 
У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом до АТ «Київоблгаз», в якому, з урахуванням уточнень, просила визнати неправомірним та скасувати рішення комісії з розгляду актів про порушення споживачами природного газу вимог Кодексу газорозподільних систем Васильківського відділення АТ «Київоблгаз», протокол №20 від 18 лютого 2021року при розгляді акту про порушення №6837 від 21 листопада 2020 року та скасувати донарахування вартості спожитого природного газу за період від 09.10.2020 року до 21.11.2020 року, об`ємом 1623,33 газу на суму 13316 грн. 36 коп., зобов`язати Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» встановити за його рахунок новий постійний лічильник газу, визнати неправомірними дії по відключенню житлового будинку та зобов`язати відновити за власний рахунок газопостачання, а також стягнути моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.
Позов обґрунтовувала тим, що вона є власником житлового будинку 
АДРЕСА_1 , до якого здійснюється постачання природного газу. 
Вказувала, що 22 листопада 2020 року позивачем було виявлено, що до газової плити та котла не надходить газ та не працює лічильник, про що нею було повідомлено представника відповідача. Прибувши до будинку, представниками відповідача здійснено перевірку газових приладів, якою виявлено несправність лічильника, у зв`язку з чим ними було проведено його демонтаж для встановлення причини виходу з ладу. 
В подальшому позивачці стало відомо, що було проведено експертизу, за результатами якої 18 лютого 2021 було складено протокол №20 про порушення Кодексу газорозподільних систем (несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ), а саме, зупинка лічильного механізму п.п.3 п.1 глави 2 розділу ХІ Кодексу, що були виявлені при виконанні аварійної заявки. Одночасно здійснено нарахування збитків відповідно до акту-розрахунку за період від 09.10.2020 року до 21.11.2020 року об`ємом 1623,33 газу на суму 13 316 грн. 36 коп.
Вважає, що вказані дії відповідача є неправомірними, оскільки лічильник було встановлено спеціалістами відповідача в 1998 році, які здійснювали контроль та обслуговування зазначеного приладу, за показниками якого позивачем здійснювалася оплата поставленого газу, і жодних проблем та претензій не виникало. 
Крім того, наявні розбіжності в показниках лічильника, а саме, в актах про демонтаж та усунення порушення від 22.11.2020 року зазначено лічильник САМГАЗ, заводський №1655280, 1996 року виготовлення з показниками 98928,20 куб.м., а в протоколі щодо направлення від 22.11.2020 року та акті 5609е про експертизу від 30.11.2020 року, здійснено експертизу іншого (відмінного) лічильника: ОКТАВА, заводський №179098, 1997 року виготовлення з показами 71665 куб.м., що є свідченням безпідставних та незаконних вимог до позивачки, та як наслідок, неправомірного прийняття рішення про задоволення акту про порушення вимог Кодексу та проведених нарахувань не облікованих об`ємів природного газу.
Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 14 липня 2021 року позов задоволено частково.
Визнано неправомірними дії АТ «Київоблгаз» по відключенню від газопостачання житлового будинку АДРЕСА_1 відповідно до Акту про відключення об`єкту (газових приладів) від 31.03.2021 року.
Зобов`язано АТ «Київоблгаз» відновити за власний рахунок газопостачання до житлового будинку АДРЕСА_1 .
Стягнуто із АТ «Київоблгаз» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 3 000 грн.
 В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог та ухвалення в зазначеній частині нового рішення, відповідно до якого позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Скарга обґрунтована тим, що впродовж останніх років представники відповідача неодноразово здійснювали перевірки (у всякому разі дане передбачено відповідними документами) відповідності роботи лічильника та наявність пломб і будь-яких зауважень у сторін не виникало.Така остання перевірка за твердженнями представника відповідача була проведена під час останнього контрольного зняття показань лічильника 09.10.2020 року, що і було підставою визначення періоду нарахування збитків від 09.10.2020 року до 21.11.2020 року.
Звертає увагу, що лічильник САМГАЗ №1655280, 1996 року випуску, його міжповірочний інтервал становить 5 років, при цьому періодична повірка належного їй  лічильника на протязі останніх п`яти років Оператором ГРМ по факту не здійснювалась. Тому в даному випадку має місце недотримання з вини Оператора ГРМ строків періодичної повірки лічильника газу, а тому розрахунки, передбачені главою 3 розділу XI Кодексу газорозподільних систем у разі виявлення у побутового споживача пошкодження лічильника газу та/або пломб на ньому та/або несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу не підлягали здійсненню з підстав недотримання з вини Оператора ГРМ строків періодичної повірки газу.
Зазначає, що за показниками лічильника позивачкою здійснювалася оплата поставленого газу і жодних проблем та претензій не виникало, в тому числі і під час останього контрольного зняття показів лічильника.
Вказує, що нею особисто не було здійснено жодного порушення, зокрема втручання у роботу лічильника та інших умисних дій, які мали наслідком несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (порушення, що призвели до позаштатного режиму роботи лічильника), внаслідок чого витрата природного газу лічильником не обліковувалася, і зворотних доказів відповідачем їй не надано, та не доведено наявності законних підстав нарахування коштів за некоректно облікований лічильником витрати природного газу, так як причинно-наслідковий зв`язок між цими фактичними обставинами, зокрема, роботою лічильника, і діями позивачки (порушенням), як споживача газу, взагалі відсутній.
Жодного з листів експертних установ про те, що вони будуть проводити дослідження її лічильника газу вона не отримувала, не була присутня при розпакуванні упаковки, де знаходився лічильник газу, та при проведенні поверхневого огляду лічильного механізму лічильника. Отже, відповідачем порушено п.3.2.7 Положення про проведення експертизи лічильників газу.
Споживач має право бути присутнім під час проведення експертизи лічильника газу, при неможливості бути присутнім під час проведення експертизи споживач має право дати письмову згоду на проведення експертизи без його присутності або у присутності уповноваженої ним іншої особи. У разі відсутності споживача або вповноваженої ним особи при проведенні експертизи (у визначених в акті про демонтаж лічильника газу місці, даті та часі) така експертиза проводиться без присутності споживача або уповноваженої ним особи.
Згідно положень Кодексу газорозподільних систем споживач (суміжний суб`єкт ринку природного газу) зобов`язаний бути присутнім під час проведення експертизи. За неможливості бути присутнім під час проведення експертизи споживач (суміжний суб`єкт ринку природного газу) може дати письмову згоду у довільній формі на проведення експертизи без його присутності або у присутності уповноваженої ним іншої особи. У разі неприбуття споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) та/або уповноваженої ним особи на експертизу проведення експертизи ЗВТ та/або пломби проводиться без його участі. 
Вказує, що її ( ОСОБА_1 ) не було повідомлено про дату та час проведення експертизи лічильника газу, а, тому було порушено порядок її проведення. За умови повідомлення позивачки, як споживача послуг, про проведення експертизи вона мала би можливість скористатися своїм правом бути присутнім під час її проведення або ж правом надати письмову згоду на проведення експертизи без її присутності або у присутності уповноваженої нею іншої особи, при цьому звертає увагу на те, що при виявленні порушення та подальших дій з її лічильником здійснювалася фотофіксація. Однак, у переліку додатків до відзиву на позов ці фотокартки не зазначені і в матеріалах справи не містяться.
Відповідно до правової позиції Верховного суду України, викладеної у Постанові від 04.04.2019 року №535/868/18 щодо несанкціонованого втручання постачальник має довести достатніми та допустимими доказами факт вчинення споживачем правопорушення на ринку природного газу щодо несанкціонованого відбору природного газу, пошкодження цілісності пломб, повірочного тавра лічильника газу, що впливає на результати вимірювання, або несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу, внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу, тобто знаходяться у причинно - наслідковому зв`язку. При цьому зазначивши, що перерахунок (донарахування) об`ємів природного газу або зміна їх режиму нарахування здійснюється у випадку доведеності пошкодження лічильника газу або робота комерційного ВОГ чи його складових у позаштатному режимі, внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним ВОГ не обліковується або обліковується некоректно.
Крім того, зазначає, що у постанові від 24.10.2019 року №914/2384/17 щодо несанкціонованого втручання споживача в роботу ЗВТ, Верховний Суд вказав, що несанкціонованим втручанням є не лише доведення факту пошкодження конструкції ЗВТ/лічильника, зокрема, наявності наскрізного отвору в корпусі лічильника споживача, а й встановлення факту викривлення даних обліку природного газу. Отже, для покладення відповідальності на споживача має бути доведено, що саме останній втрутився в роботу лічильника газу, що призвело до утворення необлікованого природного газу.
Пунктом 11 глави 3 розділу XI цього Кодексу в редакції, чинній на час складання акту про порушення визначено, що у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого газопроводу або несанціонованого втручання в роботу лічильника газу розрахунок об`єму не облікованого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населенням з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача за період від дня останнього контрольного зняття показань лічильника до дня виявлення порушення та з урахуванням строку на його усунення.
При складанні акта-розрахунку враховується таке:
1)    розрахований відповідно до вимог цього розділу необлікований (донарахований) об`єм природного газу, що припадає на період до 01 числа місяця, в якому прийнято рішення комісії щодо задоволення акта про порушення (тобто до закритого балансового періоду), не потребує коригування (включення до) закритих періодів, а його вартість в повному обсязі має бути компенсована споживачем (несанкціонованим споживачем) Оператору ГРМ. При цьому вартість природного газу визначається за цінами закупівлі природного газу Оператором ГРМ протягом періоду необлікованого природного газу;
2)    розрахований відповідно до вимог цього розділу необлікований (донарахований) об`єм природного газу, що припадає на період після 01-го числа місяця, в якому прийнято рішення комісії щодо задоволення акту про порушення, включається в баланс поточного календарного місяця за загальними правилами і вважається об`ємом постачання природного газу споживачу його діючим постачальником. Виключенням є об`єм природного газу, нарахований несанкціонованому споживачу та споживачу, у якого відсутній постачальник, вартість якого має бути компенсована Оператору ГРМ за цінами закупівлі ним природного газу в поточному календарному місяці;
3)    при розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу має бути віднятий об`єм природного газу, фактично сплачений споживачем протягом періоду порушення. Виключенням є несанкціонований відбір природного газу поза охопленням комерційного вузла обліку;
4)    при розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу пільги та субсидії, на які має право побутовий споживач, не враховуються.
Відповідно до п.3 глави 6 розділу XI Кодексу газорозподільних систем у разі, якщо між Оператором ГРМ і споживачем не досягнуто згоди щодо компенсації споживачу завданих збитків чи перерахунку наданих послуг, то спірні питання вирішуються в судовому порядку.
Наголошує, що всі ці обставини судом першої інстанції не враховані та не взяті до уваги.
Відповідач АТ «Київоблгаз» також подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення в частині задоволення позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Скаргу обґрунтовував тим, що факт фіксації виявленого порушення підтверджується Актом про порушення №6837 від 22.11.2020, що був підписаний споживачем ОСОБА_1 , чим дотримано вимоги Кодексу ГРМ відносно належного оформлення такого акту. Акт про порушення підписаний споживачем без зауважень та додаткових пояснень.
Кодексом ГРМ дії споживача ОСОБА_1 кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу), та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу: несанкціоноване втручання в роботу лічильника газу.
Керуючись даними положеннями Кодексу ГРМ представниками відповідача складено протокол від 22.11.2020 року щодо направлення лічильника газу споживача за о/p 
№0800221599 на експертизу. Даний протокол відповідає вимогам п.2 глави 10 р.X Кодексу ГРМ.
Актом від 30.11.2020 року №5609е експертизи лічильника газу, що належить споживачу ОСОБА_1 , складеним комісією для проведення експертизи лічильника газу, встановлено можливість споживання газу без обліку, виймання механізму, не відповідність пломб зразку заводу-виробника.
Висновком комісії для проведення експертизи лічильника газу виявлено втручання в роботу газового лічильника позивачки. ОСОБА_1 отримано екземпляр акту експертизи.
Відповідач наполягає на тому, що відповідальність за збереження і цілісність приладу обліку газу несе споживачка, а своїми діями з моменту встановлення порушення вимог Кодексу ГРМ з вини споживачки ОСОБА_1 . Відповідач жодним чином не порушив положення Кодексу ГРМ та інших нормативних актів при виявленні, фіксуванні та погодженні порушення вимог Кодексу ГРМ, вчиненого позивачкою.
Щодо наявності усіх складових правопорушення з боку позивачкки зазначає, що наявність таких ознак стало підставами для висновку експертизи про виявлене втручання. Виявлена можливість споживання газу без обліку вказує на таке фактичне споживання без зміни показників лічильника, тобто є викривленням показів вузла обліку газу у побутового споживача ОСОБА_1 .
Що стосується безпідставності визнання неправомірним відключення та покладання судом першої інстанції на Апелянта обов`язку відновити за власний рахунок газопостачання позивачці за адресою:    АДРЕСА_2 відповідач звертає увагу на наступне.
Так, порядок обмеження та припинення розподілу природного газу споживачам визначений положеннями Кодексу ГРМ. Пункт 6 глави 7 розділу VI Кодексу ГРМ визначає, що відновлення газопостачання (розподілу природного газу) здійснюється Оператором ГРМ протягом двох робочих днів у містах та п`яти календарних днів у сільській місцевості за письмовим зверненням споживача (його постачальника) про відновлення газопостачання (розподілу природного газу) та після усунення порушень (за їх наявності) і відшкодування Оператору ГРМ витрат на припинення та відновлення газопостачання (розподілу природного газу).
Аналогічні положення містяться у пункті 9.2 розділу IX умов Типового договору розподілу природного газу, сторонами якого є Позивач та Апелянт.
Положення Кодексу ГРМ та Типового договору фактично не взяті судом першої інстанції до уваги. Судом в ухваленому рішенні не досліджено обставини відсутності звернення від споживача в порядку процитованого пункту 6 глави 7 розділу VI Кодексу ГРМ.
Вважає, що суд фактично своїм рішенням надав споживачу ОСОБА_1 можливість не дотримуватись норм матеріального права та зобов`язав апелянта відновити газопостачання за власний рахунок і без відповідного звернення споживача всупереч Умов договірних відносин між Оператором ГРМ та споживачкою.
Вказує, що позивачкою жодним чином не обґрунтовано позицію, яку помилково підтримав суд відносно того, що причиною відключення будинку від газопостачання стала несплата позивачкою не облікованих об`ємів природного газу.
У свою чергу, обставини нібито неправомірності відключення апелянтом судом не досліджені. Суд першої інстанції зазначив, що апелянтом не було надано доказів відключення будинку позивачки від газопостачання у зв`язку ліквідацією аварійної ситуації, її виникнення, проведення ремонтних робіт.
Така позиція не відповідає дійсності, оскільки у матеріалах судової справи міститься акт про відключення об`єкту. У апелянта, як Оператора ГРМ, відсутній обов`язок на складання будь-яких інших документів окрім вказаного акту при відключенні об`єкту з підстав порушення Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15.05.2015 року за №285 (зі змінами) (далі - Правила).
На теперішній час витрати на припинення та відновлення газопостачання (розподілу природного газу) позивачкою не відшкодовано. Позивачка також не звертався до відповідача щодо виконання робіт з відновлення газопостачання.
Враховуючи викладене, на момент ухвалення рішення судом першої інстанції, а також станом на теперішній час, у апелянта відсутні правові підстави для виконання робіт з відновлення газопостачання будинку позивачки та всі дії апелянта (відповідача) є вчиненими в рамках порядку, визначеного законодавством.
Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.
Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Згідно з  ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України  суд апеляційної  інстанції переглядає  справу за  наявними в ній і  додатково поданими  доказами та  перевіряє законність  і обґрунтованість  рішення суду  першої інстанції  в межах доводів та  вимог апеляційної  скарги.  Суд апеляційної  інстанції досліджує  докази,  що стосуються  фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
За ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій  публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). 
Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву. 
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників. (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13-ц)
За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволенню з наступних підстав.
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано доказів відключення будинку позивачки від газопостачання у зв`язку ліквідацією аварійної ситуації, її виникнення, проведення ремонтних робіт, та не спростовано твердження позивачки, що причиною відключення будинку від газопостачання стала несплата не облікованих об`ємів природного газу та дійшов висновку, що позов в частині визнання неправомірними дій відповідача по відключенню від газопостачання будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а також зобов`язання відновити його за власний рахунок, підлягає до задоволення.
Щодо моральної шкоди, то суд врахував вимоги розумності, виваженості та справедливості і визначив розмір відшкодування моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, на користь позивача у розмірі 3 000 грн.
Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Встановлено, що  ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності, виданого на підставі рішення Козинської селищної ради 
№87/212 від 29.10.1998 року та споживачем послуг з газопостачання, які надаються відповідачем АТ «Київоблгаз», що визнається обома сторонами у справі.
Згідно з п.п.3 п.1 глави 2 розділу XI Кодексу газорозподільних систем до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРС (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать: несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу).
Відповідно до п.1 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем у разі виявлення у споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником оператора ГРМ складається акт про порушення.
Судом встановлено, що 22 листопада 2020 року представниками АТ «Київоблгаз» було складено акт про порушення №6837, з якого вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено порушення Кодексу газорозподільних систем: підозра на втручання в пломбу держповірника передбачена Кодексом ГРМ: підпункт 3, пункту 1, глави 2, розділу ХІ, несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ, а саме: зупинка лічильного механізму, що було виявлено при виконанні аварійної заявки, по усуненню витоку. В акті зазначено, що його складено за участі споживача ОСОБА_1 . До акту про порушення додається: акт про усунення порушення, акт про демонтаж ПАГ, протокол направлення ЗВТ на експертизу. Вказаний акт підписаний представниками Оператора ГРМ та з Актом про порушення ознайомлений споживач - ОСОБА_1 .
Відповідно до пункту 7 глави 5 розділу XI Кодексу газорозподільних систем на дату складання акта про порушення представник Оператора ГРМ забезпечує усунення виявленого порушення, про що в акті про порушення робиться відповідний запис.
Так, згідно акту про усунення порушення від 22.11.2020 року, складеного в присутності споживача ОСОБА_1 , несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ усунено шляхом демонтажу лічильника газу для проведення експертизи та встановлено лічильник газу з обмінного фонду АТ «Київоблагаз».
Також встановлено, що 22 литопада 2020 року представниками АТ «Київоблгаз» складено акт №(о/р) НОМЕР_1 про демонтаж лічильника газу для проведення експертизи, з якого вбачається, що згідно з актом про виявлені порушення від 22.11.2020 року №6837 на об`єкті споживача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , демонтовано представником АТ «Київоблгаз» лічильник газу марки Октава, заводський №179098, з показами 71665,85 куб.м., пломба AF 84575, а замість нього в присутності споживача встановлюється інший побутовий газовий лічильник марки Самгаз, заводський №1655280, з показами 98928, 20 куб.м., пломба R29243205. Місце проведення експертизи: лабораторія АТ «Київоблгаз», місто Боярка, вулиця Шевченка, 178. Споживач ОСОБА_1 запрошується з 09:00 до 16:00, по дату буде повідомлено пізніше. Вказаний акт підписано ОСОБА_1 . Крім того, в ньому зазначено, що остання просить провести експертизу без її участі.
22 листопада 2020 року представниками АТ «Київоблгаз» складено Протокол щодо направлення ЗВТ та/або пломби на експертизу лічильник газу марки Октава, заводський №179098, з показами 71665,85 куб.м., пломба AF 84575.
Актом 5609е експертизи лічильника газу від 30.11.2020 року, складеного комісією для проведення експертизи лічильників газу за результатами експертизи лічилька газу Октава G6, заводський №179098, покази 71665 куб.м, що належить ОСОБА_1 , о/р НОМЕР_1, встановлено, що пломби не відповідають зразку заводу-виробника, не працює лічильний механізм. Заклинив внутрішній вимірювальний механізм, пропускна властивість лічильника газу зберігалась, є можливість споживання газу без обліку. Юстіровочні колеса замінено на пару 38/52. Пошкоджений корпус відлікового механізму в місці встановлення на вісь передаточного колеса (придавленості). Відліковий механізм виймався.
Відповідно до п.8 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ акт про порушення має бути розглянутим комісією з розгляду актів про порушення оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення.
18.02.2021 року відбулося засідання комісії з розгляду актів про порушення вимог Кодексу, яка вирішила прийняти рішення про задоволення акту про порушення вимог Кодексу та провести нарахування не облікованих об`ємів природного газу за період від  09.10.2020  року до 21.11.2020 року. Витрати, пов`язані з ремонтом ЗВТ або встановлення нового ЗВТ, мають бути компенсовані за рахунок споживача.
Згідно з пунктом 1 глави 3 розділу XI Кодексу у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого газопроводу або несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу розрахунок об`єму необлікованого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населенням (додаток 15 цього Кодексу) з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача (фізичної особи) за період від дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення.
За пп.37. п.4 глави 1 Кодексу газорозподільних систем для виявлення несанкціонованого втручання необхідно довести три складові цього правопорушення, а саме:
1) дію, тобто несанкціоноване втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку;
2) спосіб втручання, тобто вчинене шляхом підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації);
3) наслідки, тобто витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу).
При цьому, тільки наявність всіх трьох складових правопорушення дає змогу стверджувати, що споживачем вчинено несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 24.10.2018 року в справі №914/2384/17.
Як вбачається. в результаті виявленого порушення, зафіксованого відповідним актом №6837 від 22.11.2020 року, а також проведеної експертизи лічильника газу споживача ОСОБА_1 , зафіксованої актом експертизи від 30.11.2020 року №5609е, було встановлено: дію -  пошкодження корпусу відлікового механізму в місці вісі передаточного колеса, виймання відлікового механізму, підміна пломб такими, що не відповідають зразку заводу-виробника; спосіб втручання - заклинення внутрішнього вимірювального механізму зі збереженням пропускної здатності та наслідки - споживання газу без обліку газовим лічильником.
Встановлено, що 18 лютого 2021 року комісією АТ «Київоблгаз» складено акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості в період від 09.10.2020 року до 21.11.2020 року. Об`єм 1623,33 газу на суму 13 316 грн. 36 коп.
Цього ж дня (18.02.2021 року) рахунок на оплату збитків на підставі акту про порушення від 22.11.2020 року №6837 з приводу несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ вручено під розписку ОСОБА_1 .
На підставі наведеного суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, не довів неправомірності дій представників АТ «Київоблгаз» щодо результатів розгляду комісією Акту про порушення №6837 від 22.11.2020 року.
Також судом вірно зазначено, що дії відповідача в частині виявлення несанкціонованого втручання у роботу ГРМ, складення акту про порушення та процедури його розгляду повністю відповідають вимогам Кодексу газорозподільних систем, а тому позов в цій частині не підлягав до задоволення.
Відповідно до листа Васильківського відділення АТ «Київоблгаз» №81001-Сл-2987-0321 від 15.03.2021 року ОСОБА_1 запропоновано сплатити не обліковані об`єми природного газу в сумі 13 316 грн. 36 коп. в строк до 22.03.2021 року, а в разі відсутності оплати розподіл природного газу буде припинено до 25.03.2021 року.
Як вбачається з акту про відключення об`єкту (газових приладів) від 31.03.2021 року, по АДРЕСА_1 проведено відключення від газопостачання з розривом на стояку з установкою глуш.пломби. Причина відключення: ліквідація наслідків аварії та проведення ремонтно-відновних робіт.
Проте, відповідачем не надано доказів відключення будинку позивача від газопостачання у зв`язку ліквідацією аварійної ситуації, її виникнення, проведення ремонтних робіт, та не спростовано твердження позивачки про те, що причиною відключення будинку від газопостачання стала несплата не облікованих об`ємів природного газу, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позов в частині визнання неправомірними дій відповідача по відключенню від газопостачання будинку за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язання відновити його за власний рахунок, підлягав до задоволення.
Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
За  п 3 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Відповідно до положень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в спавах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року в п.5 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду, та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. За загальними правилами відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії певних осіб чи органів завдали моральної втрати громадянинові призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.
Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ч.3 ст.12 та 81 ЦПК України.   
Встановлено, що позивачка просила стягнути з відповідача відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 грн., посилаючись на те, що в результаті неправомірних дій відповідача, вона як власник будинку зазнала душевних страждань через те, порушено її нормальні життєві зв`язки, оскільки вона була змушена звертатися за захистом своїх прав та займатися збором необхідних документів для подання даного позову.
Згідно з практикою ЄСПЛ, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди необхідно враховувати, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі та гідності людини. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною та достатньою аби компенсувати людські страждання, тому її розмір може мати суто умовний вираз.
На підставі наведеного, суд першої інстанції виходячи з вимог розумності, виваженості та справедливості вірно визначив розмір відшкодування моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, на користь позивача у розмірі 3 000 грн.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави до його скасування з мотивів викладених у апеляційних скаргах.
Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційні скарги без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційних скаргах.
Таким чином, доводи апеляційних скарг про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.  
Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційні  скарги не містить.
Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в  рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.  
Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційних  скарг та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін. 
 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а :
 
Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» залишити без задоволення.
Рішення Обухівського районного суду Київської області від 14 липня 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий:  

Судді: