ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2022 року
м. Хмельницький

Справа № 686/16189/21
Провадження № 22-ц/4820/269/22

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Янчук Т.О. (суддя-доповідач),
 
Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,
 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 листопада 2021 року (суддя Чевилюк З.А.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання,
в с т а н о в и в :
У липні 2021 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання.
В обґрунтування позовної заяви зазначала, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі з 23.11.2002 року по 30.03.2018 року. Від шлюбу мають двох дітей, сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Син, ОСОБА_6 , є студентом Лодзького Університету (Польща), самостійного заробітку немає, навчається на денній формі. Забезпечення існування, проживання в гуртожитку та оплата навчання потребують значних коштів. Сума таких витрат на місяць становить 12000 грн. Відповідач є працездатним, інших осіб на утриманні не має, працевлаштований, проте участі в утриманні сина не бере, фінансової чи будь-якої іншої допомоги не надає.
Із урахуванням викладеного, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі 3000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення ним навчання але на пізніше досягнення сином 23 років.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 05 листопада 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1200 грн. щомісячно на період навчання сина ОСОБА_4 , починаючи з 06 липня 2021 року і до закінчення навчання 31.10.2023 року, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років.
Суд першої інстанції виходив із того, що наявні правові підстави для стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , який продовжує навчання. Місцевий суд урахував матеріальне становище повнолітньої сина, який потребує матеріальної допомоги, оскільки не працює, а продовжує навчання.
При цьому суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 не надає матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, хоча має таку можливість, оскільки є людиною працездатного віку і, офіційно працевлаштований.
Доказів скрутного матеріального становища, що унеможливлює батька утримувати свого повнолітнього непрацездатного сина, який продовжують навчання та потребує матеріальної допомоги, суду першої інстанції не надано.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі 500 грн.
В обґрунтування скарги зазначив, що викладені в судовому рішенні факти не відповідають дійсним обставинам справи, так, судом не звернуто уваги на те, що на момент постановлення оскаржуваного рішення вже існувало рішення Хмельницького міськрайонного суду від 17.09.2021 року, яким було змінено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на утримання доньки ОСОБА_7 в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.07.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Проте, суд, обґрунтовуючи підстави для часткового задоволення позову, врахував рішення від 30.03.2018 року, яким було стягнуто з апелянта на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_8 по 930 грн. на кожну дитину до досягнення повноліття. На думку апелянта судом не вірно встановлено його щомісячний дохід в сумі 6100 грн., оскільки з урахуванням усіх належних до сплати обов`язкових платежів його дохід становить близько 4800 грн. Таким чином, сукупний розмір аліментів що стягуються на користь сина та доньки перевищуватиме 50% усіх його доходів, що є непосильним для апелянта, а також порушуватиме його права та вимоги чинного сімейного законодавства. Вважає, що у зв`язку із повноліттям сина, суд мав присудити аліменти на його користь, а не на користь позивача. 
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно вимог частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_9 (в подальшому змінила прізвище на ОСОБА_10 ) є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , копією паспорта ОСОБА_2 , копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 .
ОСОБА_1 та ОСОБА_11 перебували у шлюбі з 2002 по 2018 роки, що підтверджується рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 26.10.2018 року, справа №686/13632/18.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 30.03.2018 року у справі за №686/14779/19, стягнуто аліменти з ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_8 по 930 грн. на кожну дитину до повноліття.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 17 вересня 2021 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.07.2021 року і до повноліття дитини.
Згідно довідки виданої Лодзинським університетом від 11 червня 2021 року, ОСОБА_6 навчається на факультеті економіки та соціології Лодзинського університету, 2 семестр. Стаціонарне навчання 1-го ступеня, дата початку навчання 23.10.2020 року. Запланований термін закінчення навчання: 31.10.2023 року.
Згідно довідки про доходи ОСОБА_1 з 01.02.2021 року працює у ФОП ОСОБА_12 , його щомісячний дохід становить 6100 грн.
Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Обов`язок по утриманню повнолітнього, сина який у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, покладається на обох батьків.
Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей).
При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання.
Згідно ст.200 цього ж Кодексу суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, а саме: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
У правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 року у справі № 6-1296цс15 зазначено, що при визначенні розміру даного виду аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження (аналогічні висновки міститься в постановах Верховного Суду Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.03.2018 року у справі №478/2108/16-ц та від 29.01.2018 року у справі №622/373/16-ц).
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_3 навчається у Лодзинському університеті на стаціонарній формі навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги від батьків, в тому числі і від батька ОСОБА_1 . 
ОСОБА_1 офіційно працевлаштований та отримує дохід в розмірі 6100 грн. щомісячно, без урахування податків та інших обов`язкових платежів, крім сина має неповнолітню доньку ОСОБА_5 , на утримання якої за рішенням суду з нього стягуються аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів (доходів) заробітку щомісячно.
У справі, яка переглядається, суд першої інстанції, встановивши, що повнолітній син ОСОБА_6 продовжував навчатися та у зв`язку з цим потребував матеріальної допомоги, а ОСОБА_1 , будучи працездатним, офіційно працевлаштований, мав можливість надавати таку допомогу, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами докази, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову ОСОБА_2 та стягнення з ОСОБА_1 на її користь аліментів на утримання повнолітнього сина у розмірі 1200 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 06 липня 2021 року і до припинення його навчання 31.10.2023 року, але не більше як до досягнення двадцяти трьох років.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_6 мав би звернутись до суду із позовом про стягнення аліментів самостійно не заслуговують на уваги та спростовуються наявними у справі доказами.
Згідно вимог статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, які продовжують навчання. 
Згідно наданих позивачем довідок про реєстрацію місця проживання особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_1 .
Доказів скрутного матеріального становища відповідача, що унеможливлює утримання ним свого повнолітнього сина, який продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, суду не надано.
Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Доводи апеляційної скарги не дають підстави для висновку, що оскаржене рішення постановлено без додержання норм матеріального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення залишити без змін. 
Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 листопада 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді                                                                         Т.О. Янчук

                                                                                Л.М. Грох

                                                                                О.І. Ярмолюк