ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2021 р.	Справа № 520/5242/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Рєзнікової С.С.,
Суддів: Мельнікової Л.В. ,  Курило Л.В. ,
за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Слобожанської митниці Держмитслужби на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.07.2021, головуючий суддя І інстанції: Старосєльцева О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 28.07.21 року по справі № 520/5242/21
          за позовом             Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОПАРТС-ВМ"  
          до             Слобожанської митниці Держмитслужби                     
          про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "АВТОПАРТС-ВМ", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Слобожанської митниці Держмитслужби, в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів №UА807000/2020/001567/2 від 05.10.2020 Слобожанської митниці Держмитслужби; 
- визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА807170/2020/01124 від 05.10.2020 Слобожанської митниці Держмитслужби.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено про протиправність оскаржуваних рішень контролюючого органу, з підстав правильного визначення позивачем митної вартості предмету імпорту за ціною договору, а також надання усіх документів, які підтверджують  митну вартість товару.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.07.2021 позов задоволено. 
Визнано протиправним та скасовано Рішення про коригування митної вартості товарів №UА807000/2020/001567/2 від 05.10.2020 Слобожанської митниці Держмитслужби.
Визнано протиправною та скасовано Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА807170/2020/01124 від 05.10.2020 Слобожанської митниці Держмитслужби.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Слобожанської митниці Держмитслужби на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОПАРТС-ВМ" витрати по оплаті судового збору у розмірі 4540 (чотири тисячі п`ятсот сорок гривень) 00 коп.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Позивач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу. 
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 20.08.2018 між ТОВ "АВТОПАРТС-ВМ" (Україна) (покупець) та S.C. CONEX DISTRIBIBUTION S.A. (Румунія) (продавець) укладений контракт купівлі-продажу №2694 про купівлю-продаж запасних частин та матеріалів до автомобілів (далі - товар), згідно пропозицій продавця.
Відповідно до умов вказаного контракту,       найменування, кількість, комплектація та ціни придбаного товару встановлюються інвойсами, які є невід`ємною частинами контракту і мають юридичну силу специфікацій.
Порядок оплати вказується в Інвойсах до кожної партії товару, що постачається. Оплата може здійснюватись наступними способами: а) допускається передплата; б) шляхом банківського переказу 100% суми чергової партії товару на рахунок продавця протягом 7 банківських днів з дати виставлення рахунку в доларах США; в) шляхом банківського переводу з відстрочкою платежу в 45 календарних днів з моменту відвантаження партії товару. Датою відвантаження вважається дата відмітки митного органу на CMR; г) за згодою сторін можливий інший порядок та форма розрахунків, в тому числі часткова передплата. Всі банківські витрати несе покупець.
Ціна товару визначається за взаємною згодою сторін та зазначається у відповідних інвойсах, що мають силу специфікацій та є невід`ємною частиною даного контракту.
За умовами вказаного контракту, товар має бути поставлений в Україну на умовах поставки FCA, Ясси, Румунія відповідно до правил "Інкотермс-2010". Умови постачання товару зазначаються у відповідних Інвойсах.
До вказаного договору оформлений Інвойс №4912 від 28.09.2020 на загальну суму 78795,85 доларів США на умовах поставки СРТ - Харків, Україна, які передбачають, що витрати за договором перевезення товару несе продавець. Відповідно, ТОВ "АВТОПАРТС-ВМ" договір на перевезення товару не укладало та сплату за перевезення товару не здійснювало.
Договір страхування товару не укладався, так як вказане не обмовлено умовами контракту №2694 від 20.08.2018.
Оплата за поставлений товар здійснена ТОВ "АВТОПАРТС-ВМ" відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті №1 від 05.10.2020.
З метою митного оформлення товару, імпортованого на підставі вищевказаного контракту позивачем надано до Слобожанської митниці Держмитслужби електронну митну декларацію №UA807170/2020/051469 від 05.10.2020 на 79 товарних позицій.
У цій декларації позивач визначив митну вартість кожної з 79 позицій за основним (першим) методом визначення митної вартості - за ціною Контракту.
Разом з митною декларацією ТОВ "АВТОПАРТС-ВМ" на підтвердження заявленої митної вартості подано відповідачу наступні документи: пакувальний лист №4912 від 23.09.2020; рахунок-фактура (інвойс) №4912 від 28.09.2020; автотранспортна накладна б/н від 29.09.2020; сертифікат про походження товару №356 від 29.09.2020; зовнішньоекономічний контракт №2694 від 20.08.2018; інформацію про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами №6019630 від 29.09.2020; технічні дані вантажу від 05.10.2020; копія митної декларації країни відправлення №Z0ROIS4650E0059997 від 29.09.2020.
Під час вивчення цих документів та наявної в митному органі ціновою інформацією АСМО Інспектор та ЄАІС про митне оформлення товарів, митне оформлення на подібний товар за митними деклараціями №UA209140/2020/74698 від 19.08.2020, №UA100530/2020/42598 від 03.09.2020, №UA209140/2020/74696 від 19.08.2020, №UA209140/2020/73655 від 15.08.2020, Митницею застосована процедура консультацій з приводу рівня митної вартості товару шляхом направлення Товариству електронного запиту на підтвердження показника власно обчисленої митної вартості.
Декларантом був надісланий лист, яким       проінформовано митний орган про неможливість подання буд-яких інших додаткових документів, що позивачем не заперечується.
05.10.2020 Слобожанською митницею Дермитслужби прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UА807000/2020/001567/2, яким визначено митну вартість товару за другорядним (резервним) методом, розрахунок якої складає: тов. №21: 7,51 дол. США/кг, тов. №32: 8,01 дол. США/кг, тов. №54: 4,23 дол. США/кг, тов. №57: 5,22 дол. США/кг, тов. №58: 6,16 дол. США/кг, тов. №59: 6,16 дол. США/кг, тов. №60: 7,01 дол. США/кг, тов. №61: 9,25 дол. США/кг, тов. №62: 4,25 дол. США/кг.
Юридичною підставою для прийняття оскарженого рішення відповідачем зазначено положення ст.ст. 54-64 Митного кодексу України, а фактичною підставою слугувало судження суб`єкта владних повноважень про: 1) невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 Митного кодексу України, в зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, а також в зв`язку з тим, що документи подані декларантом та зазначені у частині другій статті 53 Митного кодексу України, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також в зв`язку з ненаданням декларантом всіх витребуваних       додаткових документів, передбачених п. 3 ст. 53 Митного кодексу України, та вимогою декларанта надати рішення про коригування митної вартості; 2) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на ідентичні товари; 3) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на подібні товари; 4) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо ідентичних чи подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані; - відсутні дані щодо витрат на виплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв`язку з продажем на митній території України; відсутні дані щодо витрат понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування; 5) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація та документи, які мали вплив на процес формування ціни товару: на матеріал та витрат, понесених виробником в зв`язку з виробництвом товарів; витрат на завантаження, вивантаження, страхування, транспортування до місця перетинання митного кордону України; прибутку, що одержує експортер у результаті поставки в Україну.
05.10.2020 Слобожанською митницею Дермитслужби прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення № UА807170/2020/01124.
Не погодившись з визначеною митною вартістю, та з метою випуску товарів у вільний обіг, позивачем здійснено оформлення митної декларації №UA807170/2020/051941 від 06.10.2020 з наданням фінансової гарантії, внаслідок чого позивачем сплачено митний платіж згідно з визначеною ним вартістю, та згодом на рахунку позивача зарезервовано різницю між сумою митних платежів, обчислених позивачем та митним органом, що загалом склала 59790,96 грн.
На підставі вищевказаної ЄМД №UA807170/2020/051941 від 06.10.2020 товар було випущено у вільний обіг. Вказані обставини відповідачем не заперечуються.
22.12.2020 позивач листом вих.№22/12-0 звернувся до Слобожанської митниці Держмитслужби з проханням прийняти та розглянути додаткові документи щодо підтвердження заявленої митної вартості товарів, що декларуються та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UА807000/2020/001567/2 від 05.10.2020.
В якості додатків та підтвердження митної вартості товарів, задекларованих за митною декларацією №UA807170/2020/051469, позивач надав до листа пояснення: копію прайс-листа S.C. CONEX DISTRIBUTION S.A. (Румунія) на автомобільні запчастини від 01.09.2020; копію платіжного доручення №1 від 05.10.2020 про сплату за товар; копії податкових накладних з ідентичними товарами, які раніше були реалізовані на території України; копію звіту про оцінку майна №21/12/2020/05 від 21.12.2020 щодо визначення ринкової вартості майна, що ввозиться на територію України.
За результатами розгляду поданих позивачем додаткових документів, відповідачем направлений на адресу Товариства лист від 29.12.2020 №714-08-2/714-15/13/17128, в якому зазначено, що подані декларантом додаткові документи не спростовують в повній мірі сумнівів митниці щодо дійсності задекларованої митної вартості оцінюваного товару, в зв`язку з чим не можуть бути підставою для скасування раніше прийнятого відповідачем рішення про коригування митної вартості товару.
Не погодившись з рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості. 
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне. 
Відповідно до ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Згідно з ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Відповідно до ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 53 Митного кодексу України, підставами для видання митним органом письмової вимоги про подання платником додаткових документів є: 1) розбіжності у вже наданих документах, які мають вплив на правильність визначення митної вартості; 2) наявність ознаки підробки поданих документів; 3) відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Обґрунтоване припущення Митниці про існування взаємозв`язку між продавцем і покупцем дозволяє додатково витребувати інформацію, зокрема, про вартість товару в звичайних умовах.
Отже, в порядку ч. 1 ст.54 Митного кодексу України, відповідач здійснюється контроль за правильністю самостійно обчисленого платником податків показника митної вартості товару, зокрема, у спосіб згідно з ч.ч. 3, 4 ст.53 Митного кодексу України.
Відповідний контроль реалізується у двох взаємопов`язаних, але цілком окремих процедурах, де здійснюються незалежні одне від одного управлінські волевиявлення, а саме: 1) у перевірці правильності обчисленого декларантом показника митної вартості товару у порядку ст. 54 Митного кодексу України; 2) у власному обчисленні митної вартості товару у порядку ст. 55 Митного кодексу України.
При цьому, неправильність визначення митної вартості товару декларантом не знаходиться у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку із достовірністю показника власно обчисленої контролюючим органом митної вартості товару.
Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч.2 ст.57); кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч.3 ст.57); застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (ч. 4 ст. 57); у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу (ч. 5 ст. 57); при цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (ч. 6 ст. 57); методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи (ч. 7 ст. 57); у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу (ч. 8 ст. 57).
Згідно з ч. 4 ст. 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Відповідно до п.п.5, 6, 7 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, 1) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 2) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 3) витрати на страхування цих товарів.
Згідно з ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до ч. 3 ст. 54 Митного кодексу України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Отже, в порядку ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України митний орган приймає власне рішення про визначення митної вартості товару і у силу ч. 2 ст. 2 КАС України дане рішення повинно бути обґрунтовано належними юридичними і фактичними мотивами, до яких не належить неправильність первісного визначення митної вартості товару платником, адже ця подія є виключно приводом для ініціювання процедури консультацій, а не єдиною і достатньою підставою для прийняття остаточного управлінського рішення.
Відповідно до ст. 64 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) (ч. 1 ст. 64); Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях (ч. 2 ст. 64).
Відтак, відсутність підстав для визнання показника митної вартості товару декларанта не означає виникнення безумовної підстави для самостійного визначення такої митної вартості Митницею без урахування усіх юридично значимих факторів.
До таких факторів законодавцем віднесені і параметри, зазначені у положеннях ст. 60 Митного кодексу України, відповідно до яких, зокрема, указано, що під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними (ч. 2 ст. 60); Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку (ч. 3 ст. 60); Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари (ч. 4 ст. 60); У разі якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена (ч. 5 ст. 60).
Судовим розглядом встановлено, що разом з митною декларацією №UA807170/2020/051469 від 05.10.2020 позивачем подано відповідачу на підтвердження заявленої митної вартості наступні документи: пакувальний лист №4912 від 23.09.2020; рахунок-фактура (інвойс) №4912 від 28.09.2020; автотранспортна накладна б/н від 29.09.2020; сертифікат про походження товару №356 від 29.09.2020; зовнішньоекономічний контракт №2694 від 20.08.2018; інформацію про позитивні       результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами №6019630 від 29.09.2020; технічні дані вантажу від 05.10.2020; копія митної декларації країни відправлення №Z0ROIS4650E0059997 від 29.09.2020.
Ціна товару визначена в інвойсі №4912 від 28.09.2020 на загальну суму 78795,85 доларів США.
Оплату вартості товару за інвойсом №4912 від 28.09.2020 року позивачем здійснено 05.10.2020, копію платіжного доручення №1 від 05.10.2020 про сплату вказаного товару митному органу надано 06.10.2020 листом від 22.12.2020 вих.№22/12-0.
Проте, вказані документи відповідачем враховані не були.
Отже, декларантом надано всі документи в підтвердження заявленої митної вартості товару, передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.
Вказане обставини спростовують висновки Слобожанської митниці Держмитслужби щодо розбіжностей в умовах оплати товару.
Відповідач в обґрунтування своєї позиції також посилається на розбіжності в умовах поставки.
Так, згідно розділу IV контракту купівлі-продажу №2694 від 20.08.2018 передбачено, що постачання товару здійснюється на умовах FCA згідно Інкотермс 2010. Умови поставки товару вказуються у відповідних інвойсах.
Водночас, товар, згідно інвойсу №4912 від 28.09.2020 на загальну суму 78795,85 доларів США, оформлений на умовах поставки СРТ - Харків, Україна, які передбачають, що витрати за договором перевезення товару несе продавець, за умовами контракту договір страхування товару не укладався.
Тобто, умовами інвойсу №4912 від 28.09.2020 передбачені інші умови поставки товару згідно з правилами Інкотермс 2010.
Разом з тим, згідно з правилами Інкотермс 2010 поставка на умовах СРТ передбачає, що витрати за договором перевезення товару несе продавець.
Відтак, умови СРТ не передбачають покладення витрат на перевезення на покупця товару до митного кордону України, що спростовує висновки відповідача щодо розбіжностей в умовах поставки товару.
Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Отже, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю та прийняти рішення про коригування митної вартості товару виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що декларантом заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товару.
Згідно з п.п. 1, 2 ч. 5    ст. 54 Митного кодексу України,    митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Відповідно до ч. 3    ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.
Тобто, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує    можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти    наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної    вартості товарів.
Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 10.06.2020 по справі №1.380.2019.004752.
Отже, витребування додаткових документів можливе у разі наявності обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості.
Як свідчать матеріали справи, прийняттю оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару передувала процедура проведення консультацій між митним органом та декларантом шляхом направлення декларанту електронного повідомлення.
Згідно вказаного повідомлення митним органом в підтвердження заявленої митної вартості товару витребувано    у позивача додаткові документи, передбачені ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України.
В обґрунтування таких дій відповідач зазначає, що декларантом під час митного оформлення товару митну вартість не підтверджено в повній мірі документально, документи, передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, що були подані декларантом в підтвердження митної вартості, не містять всіх відомостей, що підтверджують митну вартість товару.
Згідно з ч. 4 ст. 57 Митного кодексу України, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями    статей 59     і    60    цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 54 Митного кодексу України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана.
Отже, у разі невизнання митним органом заявленої митної вартості товару декларант письмово повідомляється про причини, за яких заявлена митна вартість не може бути визнана.
Між тим, надіслане декларанту електронне повідомлення не містить обґрунтованих відомостей про причини, за яких заявлена декларантом позивача митна вартість не може бути визнана, в повідомленні не зазначено, які саме документи, визначені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, подані декларантом під час митного оформлення товару в підтвердження митної вартості товару, містили неповні відомості щодо митної вартості товару та яких документів не вистачало для визнання заявленої митної вартості товару.
Колегія суддів зазначає, що митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали сумніви у правильності визначення митної вартості декларантом позивача, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Проте, електронне повідомлення відповідача не містить обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, тобто, не наведено, які недоліки в поданих документах або їх відсутність стали підставою для відмови у митному оформленні за митною вартістю зазначеною декларантом позивача.
При цьому, в обґрунтування правомірності витребування у позивача додаткових документів митний орган посилається на наявність у митного органу сумніву у правильності визначення декларантом позивача митної вартості товару через те, що декларантом позивача в підтвердження заявленої митної вартості товару на було надано договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаного з договором (угодою, контрактом) про поставку товару, митна вартість яких визначається, оскільки контракт від 20.08.2018 №2694 є непрямим, тобто укладеним не з виробником товару.
Договір (угода, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається відноситься до переліку додаткових документів, визначеного ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, які митниця має право витребувати у разі наявності неповних відомостей щодо числового значення складових митної вартості товару у документах, віднесених до переліку визначеного ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.
Проте, відповідачем у електронному повідомленні та оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару не зазначено, які недоліки в поданих документах, визначених ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, або їх відсутність стали підставою для відмови у митному оформленні за митною вартістю зазначеною декларантом позивача.
Посилання відповідача на те, що необхідність надання договору (угоду, контракт) із третіми особами в разі поставки товару за непрямим контрактом підтверджується правовою позицією Верховного Суду наведеній у постанові від 16.04.2019 по справі №804/16271/15 не впливають на правомірність висновків суду, оскільки у вказаній справі митний орган дійшов висновку про наявність розбіжностей у поданих декларантом документах стосовно умов поставки оцінюваного товару, в зв`язку з чим Верховний Суд вказав, що не надання під час митного оформлення договору із третіми особами, який пов`язаний з контрактом про поставку товару унеможливлює перевірку числового значення заявленої митної вартості, натомість у даній справі оскаржуване       рішення про коригування митної вартості товару не містить висновків митного органу про розбіжності у поданих документах стосовно умов поставки оцінюваного товару.       
З урахуванням встановлених по справі обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про не підтвердження відповідачем наявності обґрунтованих сумнівів у правильності визначення митної вартості декларантом, та як наслідок правомірності витребування додаткових     документів.
Крім того, листом ТОВ від 22.12.2020 вих.№22/12-0 митному органу також було надано: копію прайс-листа S.C. CONEX DISTRIBUTION S.A. (Румунія) на автомобільні запчастини від 01.09.2020; копію платіжного доручення №1 від 05.10.2020 про сплату за товар; копії податкових накладних з ідентичними товарами, які раніше були реалізовані на території України; копію звіту про оцінку майна №21/12/2020/05 від 21.12.2020 щодо визначення ринкової вартості майна, що ввозиться на територію України.
При цьому, вказані додаткові документи надані заявником в межах 80 днів відповідно до ч. 8 ст. 55 Митного кодексу України для підтвердження заявленої митної вартості товару, що декларується.
Судовим розглядом встановлено, що платіжне доручення №1 від 05.10.2020 про сплату за товар надано не під час заявлення митної вартості товару, за відсутності банківського штампу про проведення оплати на час подання митної декларації для митного оформлення товару.
Посилання відповідача на те, що спрацювання ризиків АСАУР свідчить про наявність обґрунтованого сумніву та є підставою для витребування додаткових документів є необґрунтованими,  оскільки спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.
Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 19.02.2019 по справі №805/2713/16-а.
Крім того, відповідно до ч. 2    ст. 55 Митного кодексу України,    прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених    частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21195 у графі 33 рішення про коригування митної вартості       зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у    главі 9 розділу ІІІ Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.
У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог    статей 59-61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.
Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей    59,    60     та    64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.
У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу    (стаття 64 Кодексу)    зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів ґрунтується на висновках митного органу про те, що відомості використані декларантом для визначення митної вартості товару не підтверджені в повній мірі документально, а також подані документи, що зазначені у частині другій статті 53 Митного кодексу України не місять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, а також у зв`язку з ненаданням декларантом всіх витребуваних додаткових документів, передбачених ч.3 ст. 53 Митного кодексу України.
Проте, у оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів не зазначено, які саме документи, зазначені в ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та які саме документи, визначені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України не було надано декларантом в підтвердження митної вартості товару.
З оскаржуваного рішення про коригування митної вартості слідує, що підставою для визначення митної вартості спірного товару за резервним методом була інформація наявна в митному органі за фактами митних оформлень.
Проте, у рішенні про коригування митної вартості товарів також відсутні відомості про будь-які характеристики ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, обсяги партій, умов поставки, комерційних умов тощо.
Отже, у рішенні про коригування митної вартості товару відсутні усі відомості про конкретні факти чи обставини, встановлені під час митного оформлення, оцінивши які в сукупності відповідач прийняв рішення про неможливість застосування першого методу для визначення митної вартості імпортованого позивачем товару.                                     
Однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.
Не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів обставин, про які зазначено вище, свідчить про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний, методу визначення митної вартості оцінюваного товару.
Критерії законності управлінського волевиявлення (як у формі рішення, так і у формі дії) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч. 2 ст. 2 КАС України, а у силу ч. 2 ст. 77 КАС України обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта шляхом подання до суду доказів та наведення у процесуальних документах доводів як відповідності закону вчиненого волевиявлення, так і помилковості аргументів іншого учасника справи.
З урахуванням положень ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України у поєднанні з ч. 4 ст. 9, абз. 2 ч. 2 ст. 77, ч.ч. 3, 4 ст. 242 КАС України слідує, що владний суб`єкт повинен доводити обставини фактичної дійсності за стандартом доказування - “поза будь-яким розумним сумнівом”, у той час як до приватної особи підлягає застосуванню стандарт доказування - “баланс вірогідностей”.
Разом із тим, саме лише неспростування владним суб`єктом задекларованого, але не підтвердженого документально твердження приватної особи про конкретну обставину фактичної дійсності, не означає реального існування такої обставини.
Перевіряючи наведені учасниками спору аргументи приєднаними до справи доказами, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції, що відповідачем не подано доказів відповідності закону оскаржених рішень, а обсяг використаних доказів та обрані мотиви не дозволяють визнати юридично правильними та фактично обґрунтованими ті підстави, які покладені адміністративним органом в основу оскаржених рішень, адже позивачем підтверджено достатніми документами заявлену митну вартість кожної з 79 позицій за основним (першим) методом визначення митної вартості - за ціною Контракту.
Відповідно до ч. 12 ст. 264 Митного кодексу України, у разі    відмови    у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється    картка    відмови    у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.
Враховуючи, що картка відмови у прийнятті митної декларації відповідачем заповнена у зв`язку з прийняттям оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, яке підлягає скасуванню, відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оскаржувана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є також протиправною та підлягає скасуванню, а тому в цій частині позов також підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Слобожанської митниці Держмитслужби  залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.07.2021 по справі №520/5242/21  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		С.С. Рєзнікова	
Судді	   	Л.В. Мельнікова    Л.В. Курило   	
Повний текст постанови складено  28.12.2021 року