Ухвала
 
12 січня 2022 року
м. Київ
 
справа № 174/106/21
провадження № 61-21151cк21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 14 червня 2021 року у складі судді: Ілюшик І. А. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 жовтня 2021 року у складі колегії суддів: Деркач Н. М., Куценко Т. Р., Ткаченко І. Ю. у справі за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Жилсервіс» комунального підприємства «Управляюча компанія «Жилкомсервіс» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області про стягнення моральної шкоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ДП «Жилсервіс КП «УК» «Жилкомсервіс» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області про стягнення моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн.
 
Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 14 червня 2021 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 жовтня 2021 року, в задоволенні позову відмовлено.
 
20 грудня 2021 року засобами поштового зв`язку  ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 14 червня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 жовтня 2021 року, у якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
 
Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).
 
Ціна позову у справі № 174/106/21 становить 50 000,00 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто справа № 174/106/21є малозначною у силу вимог закону.
 
Вказівка в резолютивній частині постанови Дніпровського апеляційного суду від 21 жовтня 2021 року про можливість її оскарження до Верховного Суду не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржені рішення ухвалено у малозначній справі. 
 
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).
 
Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять. 
 
Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).
 
Таким чином, оскаржені рішення ухвалено у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 14 червня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Жилсервіс» комунального підприємства «Управляюча компанія «Жилкомсервіс» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області про стягнення моральної шкоди.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                         В. І. Крат
 
                                                                                                                    І. О. Дундар 
 
                                                                                                  Є. В. Краснощоков