КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 753/453/20
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/1041/2022

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
01 лютого 2022 року                                                                                     м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Слюсар Т.А.,
суддів: Білич І.М., Коцюрби О.П.,
за участю секретаря судового засідання Пальчика М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Самборської Ольги Валентинівни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 09 квітня 2021 року у складі судді Трусової Т.О.,
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до гаражно-будівельного кооперативу «Захисник» Дарницького району міста Києва про визнання членом кооперативу та визнання права власності на гаражний бокс,-
 
                                                      В С Т А Н О В И В :
 
У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом, у якому з урахуванням уточнень від 01.10.2020, просив: визнати його членом ГБК "Захисник" Дарницького району міста Києва, який сплатив пайовий внесок у повному обсязі та визнати за ним право власності на гаражний бокс НОМЕР_2 , площею забудови 25,41 кв.м у ГБК "Захисник" Дарницького району міста Києва.
 
Позов обґрунтовано тим, що позивач з 2000 року є членом ГБК "Захисник" Дарницького району міста Києва та власником указаного гаражного боксу, який збудував за власні кошти. 
 
Зазначав, що на підставі виданого йому  рахунку № 65/04-2010У від 23.04.2010 він сплатив за спірний гаражний бокс пайовий внесок, в сумі 892 грн 50 коп.
 
Він неодноразово отримував з кооперативу листи, у яких зазначалася його заборгованість по платежах, а 19.05.2015 відповідач направив йому претензію з вимогою про сплату заборгованості в сумі 21 770 грн 20 коп. 
 
Розрахунком № 65/04-2010, який зроблено представником відповідача з 01.04.2009, підтверджено, що позивач фактично сплатив 1800 грн, та до сплати всього 892 грн 50 коп., які саме ним, позивачем і було сплачено.
 
У листі №13/07-2012 від 03.07.2012 його, як власника гаражного боксу НОМЕР_2  було попереджено про обов`язок сплатити  заборгованість. 
Згідно розписки від 17.10.2000 (написаної особисто Головою правління ГБК «Захисник» ОСОБА_4) зазначено, що в зв`язку з виробничою необхідністю головою правління ГБК «Захисник» ОСОБА_4 отримані у ОСОБА_1 будівельні матеріали, які повинні бути поверненні останньому при першій його вимозі. 
 
У листопаді 2019 року представник за дорученням звернувся до ГБК «Захисник» з вимогою надати квитанцію для сплати членських внесків, але бухгалтером було повідомлено, що гаражний бокс НОМЕР_2 вже не належить ОСОБА_1 , а належить невідомій особі «ОСОБА_3».
 
Незважаючи на невизнання відповідачем членства позивача в кооперативі, 29.11.2019 він сплатив заборгованість за гаражний бокс у сумі 21 770 грн 20 коп. 
 
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 09 квітня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 22 січня 2020 року у вигляді заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо гаражного боксу НОМЕР_2 , загальною площею 25,41 кв. м, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Поліська, 7 , ГБК "Захисник", та заборони  видавати довідки про сплату пайового внеску за гаражний бокс НОМЕР_2, оформлювати його передачу, обмін та приймати до членів кооперативу особу - власника гаражного боксу НОМЕР_2.  
 
В апеляційній скарзі адвокат Самборська О.В. в інтересах ОСОБА_1 посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
 
Вказано, що не відповідають дійсності висновки суду в мотивувальній частині про те, що відповідачем у відзиві на  позовну заяву зазначено особу, якій належить спірний гараж, а позивачем в свою чергу не подано клопотання про залучення співвідповідача на стадії підготовчого провадження. Разом з тим відзив на позовну заяву представником позивача не було отримано, а тому на момент подання позовної заяви про зміну предмету позову, представнику позивача не було відомо ніяких даних про співвідповідача.
 
Зазначено, що суд не зважаючи на вказану обставину та заяву представника позивача про перенесення засідання, заслухавши тільки відповідача, закрив підготовче провадження та призначив справу по суті, чим порушив процесуальні права позивача. До того ж сторона позивача не отримала ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду, та не знаючи про вказану обставину перед судовим засіданням 01.02.2021 подала клопотання про залучення до справи співвідповідача, яке суд  необґрунтовано залишив без розгляду.
 
Крім того, у рішенні суду  встановлено, що договір про сплату пайових внесків за спірний гаражний бокс НОМЕР_2 від 22.04.2010 року було укладено між ГБК «Захисник» та сином позивача ОСОБА_2 , як забудовником і саме між ними, як сторонами договору виникли взаємні права та обов`язки, спрямовані на досягнення мети його укладання. Факт наявності у відповідача копії паспорта ОСОБА_2 та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, доводить існування між ними цивільно-правових відносин.
 
Але суд не дослідив дані докази та заявлені представником позивача клопотання про фальсифікацію доказів відповідачем, що є порушення процесуальних та матеріальних прав позивача.
 
У відзиві на апеляційну скаргу ГБК «Захисник» Дарницького району міста Києва просить рішення районного суду, яке ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права залишити без змін, а апеляційну скаргу, доводи якої є необґрунтованими залишити без задоволення.
 
Колегія суддів, заслухавши адвоката Самборську О.В., яка підтримала апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до наступного. 
 
За змістом ст. 2 Закону України «Про кооперацію» обслуговуючий кооператив - кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу; вступний внесок - грошовий чи інший майновий неповоротний внесок, який зобов`язана сплатити особа у разі вступу до кооперативної організації; членський внесок - грошовий неповоротний внесок, який періодично сплачується членом кооперативного об`єднання для забезпечення поточної діяльності кооперативного об`єднання; цільовий внесок - грошовий чи інший майновий внесок члена кооперативу, що вноситься понад пай до спеціального фонду кооперативу для забезпечення виконання конкретних завдань кооперативу.
 
За приписами ст. 6 Закону України «Про кооперацію» кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об`єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану. Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо. Кооператив є юридичною особою, має самостійний баланс, розрахунковий та інші рахунки в установах банків та може мати печатки.
 
Кооператив створюється його засновниками на добровільних засадах. Засновниками кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, а також юридичні особи України та іноземних держав, які беруть участь у діяльності кооперативів через своїх представників. Рішення про створення кооперативу приймається його установчими зборами. Чисельність членів кооперативу не може бути меншою ніж три особи. При створенні кооперативу складається список членів та асоційованих членів кооперативу, який затверджується загальними зборами (ч. ч. 1,2,3,5,6 ст. 7 Закону України «Про кооперацію»).
 
Частиною 1 статті 8 Закону України «Про кооперацію» передбачено, що статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність.
 
Згідно з положеннями ст. 10 Закону України «Про кооперацію» членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом кооперативу, додержуються вимог статуту і користуються правом ухвального голосу. Членом кооперативу може бути фізична особа, яка досягла 16-річного віку і виявила бажання брати участь у його діяльності. Кооператив зобов`язаний вести облік своїх членів та видати кожному з них посвідчення про членство.
 
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про кооперацію» вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом. Рішення правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами його членів. Порядок прийняття такого рішення та його затвердження визначається статутом кооперативу.
 
Частиною 3 ст. 12 Закону України «Про кооперацію» визначено, що законами, що регулюють діяльність окремих типів кооперативів або кооперативів за напрямами їх діяльності, та статутом кооперативу можуть бути передбачені додаткові права та обов`язки його членів.
 
Як убачається з матеріалів справи, ГБК «Захисник» є юридичною особою, що здійснює свою діяльність у відповідності до рішення Дарницької районної ради м. Києва від 30.08.1994 № 222862423 та є невиробничою, некомерційною, неприбутковою кооперативною організацією, створеною на основі інтересів громадян - автовласників м. Києва, з метою спільної реалізації своїх потреб організованого зберігання транспортних засобів шляхом спорудження гаражних боксів (а.с. 71-73).
 
Кооператив створено з метою задоволення потреб його членів в гаражах (стоянках) шляхом будівництва належним чином обладнаного боксу (стоянки) за власні кошти членів кооперативу та шляхом залучення коштів юридичних та фізичних осіб, в тому числі через фонди фінансування будівництва.
 
Основним напрямком діяльності кооперативу є участь грошовими коштами у спорудженні і подальшій експлуатації об`єктів колективної власності, об`єктів приватної власності членів кооперативу, гаражних боксів, стоянок.
 
Кооператив виконує функції замовника та здійснює будівництво гаражів підрядним чи господарським способами за типовими чи індивідуальними проектами, після одержання дозволу на будівництво.
 
Членами кооперативу можуть бути громадяни, які досягли 16-річного віку, мешканці м. Києва - власники транспортних засобів.
 
У разі смерті члена кооперативу, перевага на право вступу до кооперативу надається одному зі спадкоємців.
 
Відповідно до справи, 22.04.2010 між ГБК «Захисник» та забудовником ОСОБА_2 було укладено договір № 1Б-А-28 відповідно до додаткової угоди № 1 до договору про сплату пайової участі від 13.07.2006 № 624 між Головним управлінням економіки та інвестицій Київської державної адміністрації  (КМДА) та Гаражно-будівельним кооперативом «Захисник» (а.с. 56). 
 
Встановлено, що  ОСОБА_2 - син позивача, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.104).
 
Згідно пунктів 1.1., 1.2. цього договору його предметом є сплата забудовником пайової участі (внесків) на створення соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва у зв`язку з будівництвом гаражного боксу НОМЕР_2 , площею забудови 25,41 кв. м., в розмірі 1 796 грн. 
 
Згідно з умовами, визначеними пунктами 2.1.1., 2.1.2., 2.1.3. договору, забудовник зобов`язаний перерахувати пайовий внесок у сумі 1 796,00 грн. у термін з квітня по листопад 2009 року включно рівними частинами щомісячно, але не пізніше 25 числа кожного місяця на рахунок кооперативу, за три дні до сплати коштів одержати в кооперативі розрахунок суми, що підлягає платі, скорегований на індекс інфляції від дати розрахунку та надати кооперативу документи, що підтверджують суму сплачених коштів.
 
 Відповідно до справи,  на виконання умов договору № 1Б-А-28 кооперативом було складено розрахунок заборгованості по сплаті пайового внеску 65/04-2010 на суму внеску 1 796 грн з щомісячною часткою 224,50 грн., платником у якому зазначено позивача ОСОБА_1   (а.с. 19, 137).
 
Відповідно до даного розрахунку станом на 22.04.2010 сплачено 1 800 грн., а всього до сплати (залишок) - 892,50 грн., які сплачено 23.04.2010 ОСОБА_1   й підставою  сплати зазначено пайовий внесок згідно з розрахунком № 65/04-2010 та зазначено номер договору 1Б-А-28 (а.с. 20, 138).
 
Встановлено, що 03.07.2012 ГБК «Захисник» направив позивачу листа з вимогою про сплату заборгованості по членських і пайових внесках, платежах до бюджету та інших платежах в розмірі 4 948 грн., конкретизувавши будівельний номер гаражного боксу НОМЕР_2 , а 19.03.2015 - з претензією (вимогою) про сплату заборгованості в розмірі 21 770,20 грн., у якій попередив, що у разі несплати заборгованості у тридцятиденний строк правління буде ставити питання про виключення його з членів кооперативу (а.с. 5, 97). 
 
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про кооперацію» вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом. Рішення правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами його членів. Порядок прийняття такого рішення та його затвердження визначається статутом кооперативу.
 
Відмовляючи у задоволенні заявленого по справі позову, районний суд виходив з того, що   членство позивача в кооперативі відповідач не визнає, а гаражний бокс, на який претендує позивач, належить третій особі ОСОБА_3 , в той час як вимоги  до  його нинішнього власника, не заявлено.
Колегія суддів погоджується з такими висновками районного суду.
 
Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
 
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
 
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.
 
Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
 
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
 
Частиною першою статті 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.
 
Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та яка, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.
 
За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).
 
Згідно зі статтю 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а в разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі в ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
 
Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.
 
Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд починається спочатку.
 
Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за цим позовом. Установлення цієї обставини є підставою для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Для визнання відповідача неналежним, крім названої обставини, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, тобто належного відповідача.
 
Статтею 175 ЦПК України встановлено, що, викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.
 
У постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.
 
Разом з тим, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.
 
Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19 також вказав, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.
 
Звертаючись у суд з вимогами, позивач просив визнати його, ОСОБА_1 , членом ГБК «Захисник»,  який сплатив пайовий внесок у повному обсязі та визнати за ним право власності на гаражний бокс НОМЕР_2, будівельний НОМЕР_2 , площею забудови 25,41 кв.м у ГБК "Захисник" Дарницького району міста Києва.
 
Як свідчать матеріали справи, членом кооперативу та нині власником гаражного боксу  НОМЕР_2 ГБК «Захисник», на який претендує позивач,  є ОСОБА_3   (а.с.49).
 
Звернення ОСОБА_1 до суду із цим позовом спрямоване на позбавлення  права власності ОСОБА_3   на гаражний бокс.
 
Отже, об`єктом спору у цій справі є гаражний бокс, що є власністю іншої особи, яку позивач фактично бажає позбавити права власності.
 Таке бажання позивача і форма його реалізації вказують на приватноправовий інтерес позивача, на захист якого, по суті, спрямоване звернення до суду із цими вимогами.
 
З урахуванням зазначеного, належним відповідачем у справі, що розглядається, крім ГБК «Захисник» є і ОСОБА_3 .
 
Між тим, у позовній заяві, як співвідповідача  та учасника справи, ОСОБА_3 не зазначено,  до справи його не залучено.
 
Відповідно до матеріалів, таке клопотання було заявлено представником позивача, проте  після  закриття підготовчого провадження у справі, без належного обґрунтування поважності причин подачі відповідної заяви в установлений вимогами ст..51 ЦПК України строк,  у зв`язку з чим районний суд обґрунтовано залишив його без розгляду.
 
Твердження апеляційної скарги про порушення судом процесуальних прав позивача у зв`язку з неотримання відзиву на позов, у якому  стало відомо про нового власника оспорюваного гаражного боксу, колегія суддів визнає необґрунтованими, остільки  з додатків до відзиву убачається, що його копія  відповідачем до відома позивачу та його представнику була направлена (а.с.52-55).   
 
Отже ураховуючи, що позивачем не визначено повний суб`єктний склад осіб, які мають відповідати за даним позовом, районний суд дійшов обґрунтованого висновку про  відмову у його задоволенні.
Разом з тим, мотиви, які районний суд виклав у своєму рішенні в частині недоведеності вимог  щодо членства  ОСОБА_1 у ГБК «Захисник», оплату ним пайового внеску та набуття гаражного боксу у власність підлягають виключенню з рішення суду.
 
Висновки суду по суті вирішення спору про обґрунтованість або необґрунтованість позовних вимог мають бути зроблені за належного суб`єктного складу її учасників.
 
Заявлені у цій справі вимоги взаємопов`язані  між собою, стосуються не тільки прав та інтересів  ГБК «Захисник», а насамперед ОСОБА_3, як особи, яку позивач просив позбавити права власності на  гаражний бокс.
 
Незалучення зазначеної особи до участі у справі позбавляє її права на вчинення процесуальних дій, які передбачені законом лише для відповідача, зокрема, можливості подання відзиву на позовну заяву, зустрічного позову, заяви про застосування позовної давності тощо та  унеможливлює правильне вирішення спору.  
 
В силу положень ст. ст. 263-265 ЦПК України  фактичні обставини справи можливо  встановити  за умови належного суб`єктного складу учасників справи.
 
Разом з тим, незважаючи  на виключення у рішенні суду зазначених мотивів, проте районний суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову з підстав визначення позивачем неповного складу осіб, які мають відповідати за даним позовом, а встановлений апеляційним судом результат по суті спору не зміниться, ухвалене у справі судове рішення слід залишити без змін.
 
У зв`язку з відмовою у задоволенні заявленого по справі позову, районний суд правомірно скасував й заходи його забезпечення.
 
Твердження апеляційної скарги про порушення процесуальних прав позивача, остільки підготовче засідання по справі проведено у відсутність позивача та його представника й необґрунтовано відхилене судом клопотання про відкладення його розглядом з причин хвороби представника, -  безпідставні.
 
У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження поважності причин неявки   представника позивача у судове засідання зазначеного дня, в той час як справа станом на дату прийняття рішення про закриття підготовчого засідання - 01.10.2020,  тривалий час перебувала на розгляді.
 
Не заслуговують  на увагу й посилання  апеляційної скарги  про  не вирішення судом поданих представником позивача з клопотань з процесуальних питань, пов`язаних з витребуванням доказів, остільки пропущено передбачені законом строки їх заявлення та необґрунтовано поважність причин їх пропуску.
 
 Направлення копії ухвали суду про закінчення підготовчого провадження учасникам справи положеннями цивільного процесуального закону не передбачено.
 
Відповідно до  ст. 375 ЦПК України,  суд апеляційної інстанції залишає  апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
За таких обставин, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення районного суду - без змін.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374,  375, 382 ЦПК України, суд,-
 
                                                    П О С Т А Н О В И В : 
 
Апеляційну скаргу адвоката Самборської Ольги Валентинівни в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
 
Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 09 квітня 2021 року залишити без змін.
                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                      
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складання повного судового рішення.
 
Повне судове рішення складено 14 лютого 2022 року.

Суддя-доповідач:   

Судді: