ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2384/22 Справа № 211/1407/17 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сарат Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – судді: Зубакової В.П.,
суддів: Барильської А.П., Бондар Я.М. 
секретар судового засідання: Голуб О.О.
сторони
позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,
відповідачка: ОСОБА_1 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на ухвалу Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 жовтня 2021 року, яка ухвалена суддею Сарат Н.О. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 06 жовтня 2021 року, -
ВСТАНОВИВ :

У вересні 2021 року ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Кузьменко А.В., звернулась до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з заявою про поворот виконання рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 червня 2017 року у цивільній справі № 211/1407/17.
В обгрунтування заяви ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Кузьменко А.В., зазначила, що заочним рішенням  Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 червня 2017 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» суму заборгованості за договором б\н від 18.12.2013 року в розмірі 50177,19 грн. та судовий збір в розмірі 1600,00 грн.
05 серпня 2020 року ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Кузьменко А.В., звернулась до суду з заявою про перегляд заочного рішення  Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 червня 2017 року.
Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 серпня 2020 року поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 червня 2017 року.
Заяву про перегляд заочного рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 червня 2017 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, прийнято до розгляду.
Призначено справу до розгляду на 08-00 годину 18 серпня 2020 року, повідомлено про це учасників справи.
21 жовтня 2020 року рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення заборгованості задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б\н від 18 грудня 2013 року, що виникла станом на 21.02.2017 року, у сумі 4361,12 коп., судовий збір в сумі 139,06 грн.
Вказує, що на виконання виконавчого провадження № 55161750 з примусового виконання виконавчого листа № 211/1407/17-ц від 01.06.2017 року виданого Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь АТ КБ «Приватбанк» у розмірі 51177,19 грн., було утримано з ОСОБА_1 13365,40 грн., які були перераховані на користь стягувача АТ КБ «Приватбанк».
В зв`язку з чим, просила суд допустити поворот виконання заочного рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 червня 2017 року та стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 , кошти, які були стягнуті з неї за виконавчим листом № 211/1407/17-ц від 01.06.2017 року, а саме борг у розмірі 13365,40 грн. та перерахувати в порядку повороту виконання з державного бюджету України суму сплаченого виконавчого збору у розмірі 1338,04 грн. по виконавчому провадженню № 55161750. 
Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 жовтня 2021 року заяву  ОСОБА_1  - задоволено.
Здійснено поворот виконання судового рішення № 211/1407/17 винесеного 01 червня 2017 року Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» суму заборгованості за договором № б\н від 18.12.2013 року в розмірі 50177,19 грн., та судового збору в розмірі 1600,00 грн.
         Зобов`язано Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» повернути ОСОБА_1 , безпідставно стягнуті кошти в сумі 13365 гривень 40 коп.
Зобов`язано Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області повернути ОСОБА_1 , стягнуті на рахунок Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) витрати виконавчого провадження та виконавчий збір в сумі 1338 гривень 04 коп. по виконавчому провадженню № 55161750.
В апеляційній скарзі Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»  ставить питання про скасування ухвали суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні заяви, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, не об`єктивне з`ясування всіх обставин, які мають значення для справи. 
В обґрунтування доводів скарги, з посиланням на вимоги статті 444 ЦПК України, зазначено, що заявницею не надано до суду відповідних доказів, а судом мотивовано ухвалу з посиланням на один непрямий доказ - сплату заборгованості за кредитним договором, проте, подання позову не перериває дію кредитного договору та оскільки з моменту подання позову у 2017 році сума заборгованості збільшилась, усі кошти були законно відправлені на погашення заборгованості.
У відзиві на апеляційну скаргу позивача, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, відповідачка зазначає, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому ухвалу суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення, як необґрунтовану.
Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» Бродька А.І., якийпідтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, представника відповідачки ОСОБА_1 – адвоката Кузьменко А.В., яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила залишити її без задоволення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи заяву ОСОБА_1   про поворот виконання заочного рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 червня 2017 року, суд першої інстанції керувався ст. 444 ЦПК України та виходив з того, що заявниця долучила до заяви документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим судовим рішенням, стягнуто за місцем роботи на виконання постанови державного виконавця про стягнення з неї боргу за судовим рішенням № 211/1407/17 від 01.06.2017 року. Стягувачем доказів на спростування заявлених вимог суду не надано, з огляду на вищезазначене, суд вважав за необхідне здійснити поворот судового рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 червня 2017 року, яке було скасовано ухвалою суду від 18 серпня 2020 року. 
Крім того, керувався частиною сьомою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII, відповідно до якої, у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про здійснення повороту виконання судового рішення № 211/1407/17 від 01.06.2017 року щодо боргу у розмірі 13365,40 грн., проте, з висновком суду щодо зобов`язання Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області повернути ОСОБА_1 , стягнуті на рахунок Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) витрати виконавчого провадження та виконавчий збір в сумі 1338 гривень 04 коп. по виконавчому провадженню № 55161750, колегія суддів не погоджується з наступних підстав.
За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року).
Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.
Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.
Згідно із пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Конституційний Суд України у рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).
Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в судах апеляційної та касаційної інстанцій конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.
Відповідно до положення ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Судове рішення, що набрало законної сили, є підставою для його виконання. Виконання судового рішення сприяє втіленню законів у життя та зміцненню їх авторитету. Рішення суду охороняє права, свободи та законні інтереси громадян, а також є завершальною стадією судового провадження.
Відповідно до вимог ч.9 ст.444 ЦПК України якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частини першої, третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Умовою для застосування повороту виконання рішення є скасування рішення про присудження чи зобов`язання вчинити певну дію або утриматися від її вчинення, яке стало підставою для видачі виконавчого документа, який повністю або частково виконаний.
Поворот виконання рішення є способом захисту майнових прав сторони, який не може бути застосований у справах, де предметом спору є немайнові права, зокрема, право на житло та на проживання в ньому, тому поворот виконання рішення про виселення шляхом вселення у раніше займане приміщення неможливий і включає в себе абсолютно протилежну виселенню вимогу - про вселення, яка може бути розглянута лише у позовному провадженні.
Крім того, поворот виконання рішення можливий за будь-якими справами, але за наявності таких умов: 1) щоб позивач отримав від відповідача в порядку виконання рішення майно чи гроші; 2) щоб виконане рішення було скасоване судом вищого рівня повністю чи змінене із задоволенням позовних вимог у меншому розмірі. В усіх інших випадках розгляд питань про повернення стягненого в порядку цивільного судочинства відбуватися не може".
Відповідно ст. 444 ЦПК України, питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем. Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу, як суд першої інстанції. Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи.
Конституційний суд України у своєму рішенні від 02.11.2011 року № 13-рп/2011 зазначив, що поворот виконання рішення це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна, оскільки правова підстава для набуття майна відпала.
Поворот виконання це спосіб захисту прав боржника, який полягає у поверненні йому стягувачем всього одержаного за скасованим рішенням.
Поворот виконання можливий, у разі якщо: а) позивач одержав від відповідача в порядку виконання рішення майно або грошові кошти; б) виконане рішення скасовано судом чи змінено із задоволенням позовних вимог в меншому розмірі.
За змістом наведених норм закону поворот виконання скасованого рішення суду допускається у разі його фактичного виконання і ухвалення судом нового рішення у справі.
Отже, поворот виконання рішення це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням.
Оскільки поворот виконання рішення є гарантією відновлення прав учасників процесу, то суд повинен задовольнити відповідну заяву та повернути відповідачеві стягнуті з нього кошти за скасованим судовим рішенням, за відсутності обмежень, встановлених статтею 445 ЦПК України, яка визначає особливості повороту виконання в окремих категоріях справ.
Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що заочним рішенням  Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 червня 2017 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» суму заборгованості за договором б\н від 18.12.2013 року в розмірі 50177,19 грн. та судовий збір в розмірі 1600,00 грн. (а.с. 78).
05 серпня 2020 року ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Кузьменко А.В., звернулась до суду з заявою про перегляд заочного рішення  Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 червня 2017 року (а.с.64-70).
Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 серпня 2020 року поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 червня 2017 року.
Заяву про перегляд заочного рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 червня 2017 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, прийнято до розгляду.
Призначено справу до розгляду на 08-00 годину 18 серпня 2020 року, повідомлено про це учасників справи ( а.с.76).
21 жовтня 2020 року рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення заборгованості задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б\н від 18 грудня 2013 року, що виникла станом на 21.02.2017 року, у сумі 4361,12 коп., судовий збір в сумі 139,06 грн.(а.с.98-100).
Постановою державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Боброва О.С. від 15.12.2020 року, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 211/1407/17-ц від 01.06.2017 року, виданого Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь АТ КБ «Приватбанк» у розмірі 51177,19 грн. закінчено, на підставі п.5 ч.1 ст. 39, ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с.112).
Згідно листа Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 02.09.2021 року № 72521, у Довгинцівському відділі державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебувало виконавче провадження № 55161750 з примусового виконання виконавчого листа № 211/1407/17-ц від 01.06.2017 року, виданого Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь АТ КБ «Приватбанк» у розмірі 51177,19 грн. В процесі примусового виконання державним виконавцем 20.11.2017 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та направлено за місцем роботи боржника. Згідно відповіді від 05.02.2020 року боржниця звільнилась, у зв`язку з припиненням дії цивільно-правового договору від 31.12.2019 року, борг не користь ПАТ КБ «Приватбанк» утриманий в сумі 13365,40 грн. і перерахований на користь стягувача, виконавчий збір утриманий в сумі 1338,04 грн., витрати утриманні в сумі 251,00 грн. Згідно ухвали Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.08.2020 року № 211/1407/17 виконавчий лист скасовано. Відповідно до п. 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 55161750 з примусового виконання виконавчого листа № 211/1407/17-ц від 01.06.2017 року, виданого Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення заборгованості на користь ПАТ КБ «Приватбанк» у розмірі 51777,19 грн. ( а.с. 113).
Оскільки у зв`язку із скасуванням заочного рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 червня 2017 року, за яким було примусово стягнено з ОСОБА_1 грошові кошти та подальшим винесенням нового рішення Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 червня 2017 року про часткове задоволення позовних вимог, вказані грошові кошти сплачені за виконавчим провадженням № 55161750, на підтвердження чого надані відповідні докази, тому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення заяви про поворот виконання заочного рішення суду, зобов`язавши Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» повернути ОСОБА_1 , кошти в сумі 13365 гривень 40 коп.
Такі висновки суду цілком відповідають встановленим обставинам і ґрунтуються на нормах процесуального закону.
Доводи апеляційної скарги про те, що заявницею не надано до суду відповідних доказів, а судом мотивовано ухвалу з посиланням на один непрямий доказ - сплату заборгованості за кредитним договором, проте, подання позову не перериває дію кредитного договору та оскільки з моменту подання позову у 2017 році сума заборгованості збільшилась, усі кошти були законно відправлені на погашення заборгованості, не спростовують висновків суду першої інстанції та спростовуються вищевикладеним.
Задовольняючи заяву ОСОБА_1   про поворот виконання заочного рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 червня 2017 року, в частині зобов`язання Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області повернути ОСОБА_1 , стягнуті на рахунок Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) витрати виконавчого провадження та виконавчий збір в сумі 1338 гривень 04 коп. по виконавчому провадженню № 55161750, суд першої інстанції не врахував, що стягнутий у процесі виконання рішення суду виконавчий збір не є коштами, які були стягнуті за рішенням суду, яке скасовано за наслідками перегляду, а тому вони не підлягають поверненню в порядку повороту виконання рішення суду.
Відповідно до положень статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому ст. 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача або стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України. На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення. 
Частиною сьомою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню , або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню. Водночас, згідно із частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом . 
Отже, імперативною нормою - частиною другою статті 74 вказаного Закону закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані . 
До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.
Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 06 червня 2018 року у справах № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18) та № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18), від 28 листопада 2018 року у справі № 2-01575/11 (провадження № 14-425цс18), від 13 березня 2019 року у справі № 545/2246/15-ц (провадження № 14-639цс18), від 03 та 10 квітня 2019 року у справах № 370/1288/15 (провадження № 14-612цс18) та № 766/740/17-ц (провадження № 14-664цс18).
Наведене, у свою чергу, свідчить про те, що питання про повернення боржниці стягнутого виконавчого збору у розмірі 1338,04 грн, має вирішуватися не в порядку повороту виконання рішення суду.
Таким чином, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції в частині вирішення заяви про поворот виконання рішення суду щодо зобов`язання Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області повернути ОСОБА_1 , стягнуті на рахунок Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) витрати виконавчого провадження та виконавчий збір в сумі 1338 гривень 04 коп. по виконавчому провадженню № 55161750, ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Отже, зважаючи на те, судом першої інстанції неправильно застосовано норму статті 444 ЦПК України в цій частині, ухвала суду підлягає скасуванню.  
Оскільки питання повернення боржниці стягнутого виконавчого збору у розмірі 1338,04 грн. у ході виконавчого провадження, у зв`язку зі скасуванням заочного рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 червня 2017 року після його виконання, не підлягає вирішенню у порядку, передбаченому статтею 444 ЦПК України, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поворот виконання рішення суду у частині вимог про зобов`язання Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області повернути ОСОБА_1 , стягнуті на рахунок Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) витрати виконавчого провадження та виконавчий збір в сумі 1338 гривень 04 коп. по виконавчому провадженню № 55161750, необхідно відмовити.
03 лютого 2022 року відповідачка ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Кузьменко А.В. надала до апеляційного суду заяву про розподіл судових витрат, у якій просила стягнути з позивача витрати, які понесла відповідачка за розгляд справи у апеляційної інстанції у розмір 3000,00 грн.
Ознайомившись із клопотанням щодо витребування доказів, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення клопотання, з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України.
Зокрема, частиною другою вказаної статті встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову – на відповідача; 2) у разі відмови в позові – на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).
Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі  № 910/353/19, а також постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачкою ОСОБА_1 сплачено Адвокатському бюро «Алли Кузьменко» відповідно до Договору № 1-07/20 від 14.07.2020 року за складання, подання заяви до Дніпровського апеляційного суду, відзиву на ухвалу та участі у судових засіданнях у Дніпровському апеляційному суді у справі № 211/1407/17 – 3000,00 грн.
У судовому засіданні під час розгляду справи у апеляційному суді представник позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» Бродько А.І. зазначав, що розмір, сплачений відповідачкою на оплату професійної правничої допомоги адвоката значно завищений.
При цьому, колегія суддів наголошує, що суд надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.
Таким чином, колегія суддів, враховуючи вищевикладене, приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з позивача на користь відповідачки витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000, 00 грн. 
Керуючись ст.ст. 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»  - задовольнити частково.
Ухвалу Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 жовтня 2021 року в частині задоволення заяви щодо зобов`язання Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області повернути ОСОБА_1 , стягнуті на рахунок Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) витрати виконавчого провадження та виконавчий збір в сумі 1338 гривень 04 коп. по виконавчому провадженню № 55161750 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог.
В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.
Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»  на користь ОСОБА_1 витрати напрофесійну правничу допомогу у розмірі 2000 ( дві тисячі) гривень 00 (нуль) копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 03 лютого 2022 року.

Головуючий: 

Судді: