ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова 
Іменем України 

26 січня 2022 року      
м. Харків

справа № 629/3365/20
провадження № 22-ц/818/1458/22

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Пилипчук Н.П. ,
суддів: Тичкової О.Ю., Маміної О.В.,
за участю секретаря судового засідання : Гармаш К.В.,

Учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юліс-А», Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»,
третя особа: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юліс-А», Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», третя особа: ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Юліс-А», в особі представника Щеглова Дмитра Сергійовича, на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 01 вересня 2021 року, ухвалене суддею Мицик С.А., -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юліс-А», Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», третя особа: ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В обгрунтування позову зазначає, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 приблизно о 09:30 год. керував технічно справним автомобілем «ГАЗ 3307», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить «ФГ Кегичівське» та рухався по пр. Перемоги м. Лозова Харківської області зі сторони вул. Федора Супруна в напрямку вул. Кутузова. Під час руху, в районі буд. № 15 по вказаному проспекту, ОСОБА_2 грубо порушив вимоги п. 1.5, 12.3, ПДР України та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_3 , який перетинав проїжджу частину дороги з права на ліво по ходу його руху. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_3 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди. 27.04.2016 року ОСОБА_2 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 12016220000000372. ФГ «Кегічівське», яке є власником транспортного засобу «ГАЗ 3307» реєстраційний номер НОМЕР_1 ,- передало вказаний автомобіль в оренду ТОВ «Ізюмський хлібокомбінат «Кулінічі», який на підставі договору оренди автомобіля прийняв його у строкове платне користування для перевезення матеріальних цінностей. Таким чином, в момент дорожньо-транспортної пригоди, володільцем транспортного засобу «ГАЗ 3307», реєстраційний номер НОМЕР_1 було та є на даний час ТОВ «Ізюмський хлібокомбінат «Кулінічі». Відповідно до запису у трудовій книжці обвинувачений ОСОБА_2 працював на момент ДТП у ТОВ «Юліс-А» водієм. Зазначила, що внаслідок скоєння злочину водієм ОСОБА_2 їй була завдана матеріальна шкода, яка полягає у матеріальних витратах на поховання батька в загальному розмірі 48 735грн., та яку відповідно до діючого законодавства зобов`язане відшкодувати ТОВ «Юліс-А». Крім того, зазначила, що їй була заподіяна також і моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала внаслідок втрати близької їй людини -батька. Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПАТ НАСК «Оранта» в особі Харківського відділення Харківської обласної дирекції НАСК «ОРАНТА» відповідно до полісу серії АЕ за № 5092074. ТОВ «Юліс-А» матеріальної чи моральної шкоди не відшкодував та Харківська обласна дирекція ПАТ НАСК «ОРАНТА» не здійснила страхового відшкодування у відповідності до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», незважаючи на своєчасне звернення потерпілого до страховика про настання страхового випадку. Зазначила, що внаслідок смерті її батька ОСОБА_3 , вона на все життя отримала психологічну та моральну травми і страждання, зокрема, порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров`я, а також моральних страждань, пов`язаних з противоправними діями водія ОСОБА_2 .

Просить суд, з урахуванням останніх уточнень, стягнути з відповідача ПАТ НАСК «ОРАНТА» на свою користь встановлену страхову суму на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю в розмірі 100 000грн. та моральну шкоду у сумі 16 536грн., та з відповідача ТОВ «Юліс-А» завдану злочином матеріальну шкоду у сумі 48 735,19грн. і моральну шкоду в розмірі 700 000грн.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 01 вересня 2021 року позов ОСОБА_1 - задоволено частково.
Стягнуто з ПАТ НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування за шкоду заподіяну життю і здоров`ю в розмірі 33 072грн., яка складається з витрат на поховання і спорудження надгробного пам`ятника в сумі 16 536грн. та моральної шкоди в сумі 16 536грн.
Стягнуто з ТОВ «Юліс-А» на користь ОСОБА_1 на відшкодування завданої моральної шкоди 133 464грн. та на відшкодування матеріальної шкоди 5 624грн., а всього 139 088грн.
Стягнуто з ПАТ НАСК «Оранта» судовий збір на користь держави у розмірі 330,72грн.
Стягнуто з ТОВ «Юліс-А» судовий збір на користь держави у розмірі 1 431,67грн.
В задоволенні решти уточнених позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Юліс-А», в особі представника Щеглова Д.С., просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині стягнення з ТОВ «Юліс-А» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 133 464грн. та на відшкодування матеріальної шкоди 5 624грн., а всього 139 088грн. та ухвали в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог та перерозподілити судові витрати, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не дослідив та не надав у своєму рішенні оцінку Договору оренди транспортного засобу укладеного між ФГ «Кегичівське» та ТОВ «Ізюмський хлібокомбінат «Кулінічі» та неправомірно застосував ст.1172, 1187 ЦК України.

ПАТ НАСК «Оранта» рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду оскаржується лише в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди саме з ТОВ «Юліс-А» на користь ОСОБА_1 , тому в іншій частині рішення суду колегією не переглядається.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення в частині стягнення з ТОВ «Юліс-А» на користь ОСОБА_1 5 624грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 133 464грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього 139 088грн., суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_2 станом на момент ДТП перебував у трудових відносинах з ТОВ «Юліс-А», то з останнього підлягає стягненню на користь позивача різниця між страховим відшкодуванням щодо моральної шкоди та понесених витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області по справі №629/2325/16-к від 16 січня 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки. 
Уточнений цивільний позов ОСОБА_1 - задоволено частково.
Стягнуто з ТОВ «Юліс-А» на користь ОСОБА_1 , матеріальну шкоду в сумі 48 735,19грн. та 200 000грн. на відшкодування моральної шкоди. 
В задоволенні іншої частини уточненого цивільного позову відмовлено

Із змісту вказаного вироку вбачається, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, приблизно о 09:30 год., керуючи технічно справним автомобілем «ГАЗ 3307», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить «ФГ Кегичівське» та рухаючись по проспекту Перемоги в м. Лозова Харківської області зі сторони вул. Федора Супруна в напрямку вул. Кутузова, під час руху, в районі буд. № 15 по вказаному проспекту, грубо порушив вимоги п.п.1.5, 12.3 Правил дорожнього руху України, та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_3 , який перетинав проїжджу частину дороги з права наліво по ходу його руху. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_3 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди. 
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 81-ЛЗт/16 від 17 червня 2016 року, причиною смерті потерпілого ОСОБА_3 стала несумісна з життям сукупна травма тіла. Порушення вимог Правил дорожнього руху України ОСОБА_2 , які знаходяться у причинному зв`язку з подією та її наслідками, виразилося в тому, що він, керуючи автомобілем «ГАЗ 3307», реєстраційний номер НОМЕР_1 , проявив неуважність, не зорієнтувався в дорожній обстановці, при виникненні небезпеки у вигляді пішохода ОСОБА_3 , який перетинав проїжджу частину з права наліво, та якого він об`єктивно спроможний був виявити, не вжив своєчасних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу і скоїв на нього наїзд, що спричинило тяжкі наслідки. 

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 23 червня 2020 року вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 16 січня 2019 року стосовно ОСОБА_2 змінено. 
На підставі п. «в» ч.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільнено ОСОБА_2 від основного та додаткового покарання, призначеного вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 16 січня 2019 року за ч.2 ст.286 КК України. Цей же вирок в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_1 до ТОВ «Юліс-А» про стягнення матеріальної та моральної шкоди скасовано і призначено новий розгляд цивільного позову в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. 
В решті вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 16 січня 2019 року стосовно ОСОБА_2 залишено без змін. 

Із змісту вказаного судового рішення вбачається, що суд першої інстанції розглянув провадження щодо обвинуваченого у повній відповідності норм КПК України та слушно дійшов висновку про винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Частиною 6 статті 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
З матеріалів справи вбачається та не заперечується учасниками справи, що власником колісного транспортного засобу «ГАЗ 3307», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент ДТП було «ФГ Кегичівське», що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

З копії полісу № АЕ/5092074 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів вбачається, що цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 на час скоєння ДТП була застрахована ПАТ НАСК «ОРАНТА» в особі Харківського відділення Харківської обласної дирекції НАСК «ОРАНТА» відповідно до полісу АЕ/5092074, строк дії якого встановлено з 06 вересня 2015 по 05 вересня 2016 року. Забезпеченим транспортним засобом відповідно до полісу є автомобіль ГАЗ 3307, державний номер НОМЕР_1 . Згідно полісу встановлено страхову суму (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю в розмірі 100000 грн., за шкоду заподіяну майну(на одного потерпілого) - 50000 грн., встановлено франшизу в розмірі 510 грн.

ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копіями свідоцтва про народження НОМЕР_2 та свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 . 

У своїй позовній заяві ОСОБА_1 , як на підставу своїх позовних вимог посилається на те, що ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Юліс-А», а тому з останнього підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 48 735,19грн. та моральна шкоду в розмірі 700 000грн.

Оскаржуваним рішенням, з урахуванням наданих позивачем доказів та розміром страхового відшкодування, було визначено суму в розмірі 133 464грн. на відшкодування моральної шкоди та 5 624грн. на відшкодування матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню саме з ТОВ «Юліс-А» на користь позивача.

ТОВ «Юліс-А» заперечує, посилаючись на те, що відповідальність за спричинену ОСОБА_2 повинен нести володілець колісного транспортного засобу, яким на момент ДТП було ТОВ «Ізюмський хлібокомбінат «Кулінічі» на підставі договору оренди.

При цьому, доводів щодо визначеного судом розміру матеріальної та моральної шкоди - ТОВ «Юліс-А» не наводить.

Частиною 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом з тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1) ч.1 ст.1188 ЦК України).

Також, частиною 1 ст.1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

З аналізу змісту гл.82 ЦК вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі ч.1 ст.1191 ЦК набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування.

Виходячи з наведених норм права, шкода (у тому числі моральна), завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 06 листопада 2013 року у справі №6-108цс13.

Як зазначалось вище, власником колісного транспортного засобу «ГАЗ 3307», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент ДТП було «ФГ Кегичівське», що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Відповідно до копії договору оренди автомобіля від 01 вересня 2015 року ФГ «Кегичівське» передало в оренду автомобіль ГАЗ 3307-12 реєстраційний № НОМЕР_1 -ТОВ «Ізюмський хлібокомбінат «Кулінічі» строком з 01.09.2015 по 31.12.2017(а.с.19).

Згідно копії трудової книжки та довідки про доходи ОСОБА_2 , останній з 05 травня 2014 року працює на посаді водія в ТОВ «Юліс-А».

Як вбачається з Договору №6 про надання послуг з надання працівників від 01 січня 2015 року, укладеного між ТОВ «Ізюмський хлібокомбінат «Кулінічі» (Замовник) та ТОВ «Юліс-А» (Виконавець), Виконавець приймає на себе зобов`язання надавати за заявкою Замовника послуги з надання працівників. 
Підпунктом 3.1. вказаного Договору передбачено, що на підставі письмової заявки Замовника, надані останнім доступним для нього способом, Виконавець здійснює підбір і направлення в розпорядження Замовника кваліфікованих працівників, кваліфікаційні параметри і стандарти яких обумовлені в заявці Замовника. Виконавець зобов`язується належним чином вести кадровий облік по всім працівникам. 
Зобов`язання по належному оформленню трудових договорів з працівниками повністю полягає на Виконавця (пп.3.2 Договору). 
Згідно пп.3.5 вказаного Договору Виконавець приймає зобов`язання притягати працівників до дисциплінарної, матеріальної відповідальності у випадках, передбачених законодавством, трудовими договорами, локальними нормативними правовими актами, що діють у Виконавця. 
Відповідно до пп. 3.3.3 Замовник самостійно, за свій рахунок забезпечує працівників усіма необхідними документами, матеріалами, засобами та знаряддям праці, приміщенням та усім необхідним, пов`язаним із здійсненням працівниками професійної діяльності в інтересах Замовника.

Наказом №01/09 від 01 вересня 2015 року директора ТОВ «Ізюмський хлібокомбінат «Кулінічі» закріплено за водієм ОСОБА_2 транспортний засіб державний номер НОМЕР_1 .

Згідно копії вироку Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 16 січня 2019 року, обвинувачений ОСОБА_2 пояснив, що він працює водієм в ТОВ «Юліс-А», прийнятий за трудовим договором, працює і по теперішній час, водій. За ним зареєстрований автомобіль ГАЗ 3307<…> Весною 2016 року, десь о 09.30год., він керуючи автомобілем ГАЗ 3307 (хлібний фургон) рухався в м. Лозова по пр. Перемоги від магазину АТБ в напрямку мікрорайону 4 <….> Працював на підставі маршрутного листа (розвозив хліб).

Факт перебування  ОСОБА_2 на час вказаного ДТП у трудових відносинах з відповідачем ТОВ «Юліс-А», а також ж те, що ДТП сталося під час виконання  ОСОБА_2   службових обов`язків, учасниками справи не заперечується.

Враховуючи те, що водій ОСОБА_2 станом на момент ДТП перебував у трудових відносинах з ТОВ «Юліс-А», та на підставі Договору № 6 про надання послуг з надання працівників від 01 січня 2015 року, укладеного між ТОВ «Ізюмський хлібокомбінат «Кулінічі» і ТОВ «Юліс-А» та Наказу №01/09 від 01 вересня 2015 року директора ТОВ «Ізюмський хлібокомбінат «Кулінічі» про закріплення за водієм ОСОБА_2 транспортного засобу державний номер НОМЕР_1 , керував вищевказаним транспортним засобом на відповідній правовій підставі, висновки суду першої інстанції щодо стягнення з ТОВ «Юліс-А» на користь ОСОБА_1 різниці між розміром страхового відшкодування моральної та матеріальної шкоди з боку ПАТ НАСК «ОРАНТА» та їх фактичним розміром - є законними та обгрунтованими.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування або зміни рішення, яке ухвалено з дотримання вимог закону.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.374 ч.1п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юліс-А», в особі представника Щеглова Дмитра Сергійовича, - залишити без задоволення.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 01 вересня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 лютого 2022 року

Головуючий -                                                                                                             Н.П. Пилипчук

Судді -                                                                                                                        О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова