ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року	Львів	Справа № 380/18094/21 пров. № А/857/23138/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                            Онишкевича Т.В.,
суддів                                                                                Іщук Л.П., Обрізка І.М.,
з участю секретаря судових засідань                                          Смолинця А.В.,                                                                                                              
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року у справі за його позовом до Сихівського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів)  про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця,

суддя у І інстанції                                                            Гавдик З.В., 
час ухвалення рішення                                                  не зазначено,
місце ухвалення рішення                                                  м. Львів,
дата складення повного тексту рішення                               30 листопада 2021 року,

ВСТАНОВИВ :

21 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Лодинської О.І. (далі – Виконавець) № 41201130 від 21 вересня 2021 року про накладення штрафу.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року у справі № 380/18094/21 у задоволені вказаного позову було відмовлено. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не заперечується наявність у нього на момент винесення оспорюваної постанови заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки Тому Виконавець був зобов`язаний винести постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. 
У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено позивачем ОСОБА_1 , який просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що виконавцем невірно встановлено розмір заборгованості. Окрім того, розмір штрафу розрахований невірно. Звертає увагу на те, що Виконавець не вжив усіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» дій для з`ясування обставин щодо дійсного виконання судового рішення та проведення належного розрахунку заборгованості позивача зі сплати аліментів.
Учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибули, що з урахуванням приписів частини 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи. 
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.
Як встановлено судом та слідує з матеріалів справи, 21 вересня 2021 року Виконавцем у виконавчому провадженні № 41201130 винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 20225,75 грн відповідно до частини 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».
Вважаючи таку постанову відповідача протиправною, ОСОБА_1 звернувся за захистом своїх прав до суду із цим адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Як слідує з матеріалів справи, позовну заяву про скасування постанови № 41201130 від 21 вересня 2021 року про накладення штрафу позивачем було подано до суду першої інстанції 21 жовтня 2021 року. 
Приписами частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до частини 2 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України  позовну заяву у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.
Як слідує з матеріалів справи, оскаржувану позивачем постанову відповідачем скеровано ОСОБА_1 22 вересня 2021 року за поштовою адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 45).
Згідно з трекінгом поштових відправлень відправлення було вручено адресату особисто 04 жовтня 2021 року (а.с 46).
Таким чином, на переконання апеляційного суду, слід вважати, що днем отримання оспорюваної постанови позивачем є 04 жовтня 2021 року.
Згідно із частиною 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.
Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду (частина 3 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до приписів частини 1 статті 319 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду з підстав, встановлених статтею 240 цього Кодексу.
Згідно із пунктом 8 частини 1 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами 3 та 4 статті 123 цього Кодексу.
Відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 подана до суду першої інстанції після закінчення встановленого частиною 2 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України 10-денного строку без зазначення будь-яких поважних причин його пропуску. 
Підсумовуючи викладене, апеляційний суд дійшов переконання, що оскільки позовна заява ОСОБА_1 подана до суду після спливу встановленого законом строку за відсутності поважних причин його пропуску, то оскаржуване рішення суду першої інстанції слід скасувати та позовну заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Керуючись статтями 241, 243, 268, 272, 287, 308, 310, 319, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року у справі № 380/18094/21 та позовну заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду. 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	Л. П. Іщук 	
 	 	І. М. Обрізко  	
Постанова у повному обсязі складена 28 лютого 2022 року.