П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  274/6681/21 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Вдовиченко Т.М.   
Суддя-доповідач -  Смілянець Е. С.   
26 січня 2022 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Смілянця Е. С. 
суддів:  Драчук Т. О.  Полотнянка Ю.П. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови, 
В С Т А Н О В И В :
в жовтні 2021 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся в суд з позовом до інспектора СРПП Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області лейтенанта поліції Левчука Віталія Григоровича, Головного управління національної поліції у Житомирській області, в якому просив скасувати постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 923452 від 08.07.2021, винесену інспектором СРПП Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області лейтенантом поліції Левчуком В.Г. 
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області ухвалою від 24.11.2021 відмовив ОСОБА_1 в поновленні пропущеного строку для звернення до адміністративного суду з позовом про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 923452. Позовну заяву повернув позивачу.
Судове рішення мотивоване тим, що що позивачем пропущено встановлений законом строк оскарження постанови та належних доказів, що він пропущений з поважної причини суду не надано.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Заслухавши суддю - доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та відзивів на неї, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
З матеріалів справи встановлено, що Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області ухвалою суду від 22.10.2021 позовну заяву ОСОБА_1 залишив без руху, оскільки заяву ним подано після закінчення строків, встановлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду. Позивачу роз`яснено, що він має право в десятиденний термін з дня отримання вказаної ухвали, звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду.
23.11.2021 позивач спрямував до суду заяву про поновлення строку звернення на оскарження постанови в справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 923452, винесену інспектором СРПП Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області лейтенанта поліції Левчуком В.Г. 08.07.2021. В якості підстав для поновлення пропущеного строк зазначає те, що про існування постанови дізнався від свого представника 12.10.2021, тому вважає, що строк оскарження постанови не пропустив, підпис, що міститься в постанові не його. Просив поновити строк на оскарження постанови, передбачений ст. 286 КАС України. Доказів на підтвердження зазначених обставин суду не надав.
Ознайомившись із поданими доповненнями, суддя дійшов висновку, що недоліки позовної заяви, які зазначені в ухвалі суду від 22.10.2021 позивачем в повній мірі виконані не були, суд виніс оскаржувану ухвалу від 24.11.2021. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, ст.  2  та ч. 4 ст.  242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).
Згідно ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами
Вирішення суддею (судом) питання про наявність або відсутність підстав для поновлення строку в конкретній справі залежить від вказаних у клопотанні причин, підтверджених відповідними засобами доказування.
Обставини, які скаржник вважає поважними і такими, що перешкодили здійснити процесуальне право, підлягають оцінці щодо їхньої справжності, об`єктивності, часу виникнення й обізнаності з ними сторони, того, наскільки вони завадили чи могли перешкодити своєчасно здійснити передбачені законодавством дії. І залежно від змісту та обсягу цих обставин суд визначає, чи мав заявник можливість своєчасно реалізувати право на звернення до суду.
Зокрема, причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги.
Колегія суддів критично ставиться до твердження представника позивача про те, що підпис, вчинений в постанові про накладення адміністративного стягнення, не належить позивачу, оскільки жодні належні та допустимі докази такої обставини відсутні.
Будь-які відомості фальсифікації відповідачем оскаржуваної постанови, а саме проставлення в ній підпису замість позивача,  в суду апеляційної інстанції відсутні.
Разом з тим, позивач не надав доказів на підтвердження поважності причини пропуску строку звернення до адміністративного суду, на які посилався у позові та долученому клопотанні про поновлення строку звернення до суду, а також не навів будь-яких інших доводів які б обґрунтовували поважність пропуску звернення до суду з адміністративним позовом.
Ознайомившись із поданими доповненнями, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що недоліки позовної заяви, які зазначені в ухвалі суду від 22.10.2021 позивачем в повній мірі виконані не були. Тобто, у визначений в ухвалі суду строк, недоліки позовної заяви позивачем не усунуто.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що позивачем пропущено встановлений законом строк оскарження постанови та належних доказів, що він пропущений з поважної причини суду не надано, а тому наявні підстави для повернення позовної заяви.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 листопада 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий	 	 	Смілянець Е. С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Драчук Т. О.    Полотнянко Ю.П.