ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

24 листопада 2021 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 742/44/20
Головуючий у першій інстанції - Бездідько В. М.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1215/21

Суд у складі:
головуючого - судді Євстафіїва О.К.,
суддів:                       Скрипки А.А., Шарапової О.Л.,
за участю секретаря  Шапко В.М.,

позивач за первісним позовом і відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_1 ,
відповідач за первісним позовом і позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_2 ,
треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Публічне акціонерне товариство «Укргазбанк»,

особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_1 ,

на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15 червня 2021 року; час, місце ухвалення і дата складання повного його тексту: 01.07.2021, м. Прилуки,

в с т а н о в и в:

У січні 2020 р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив виділити йому в порядку поділу спільного сумісного подружнього майна 3/4 частини житлового будинку й господарсько-побутових будівель, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_2 - квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , стягнути з ОСОБА_2 на його користь: 1/2 вартості автомобіля марки SUZUKI GRAND VITARA, державний реєстраційний № НОМЕР_1 , в розмірі 85767 грн 50 коп., суму заборгованості за іпотечним договором в розмірі 141661 грн 73 коп., 1/2 коштів, сплачених ним за тепловодотопостачання, водовідведення та електроенергію в розмірі 11574 грн 67 коп., та судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що ОСОБА_1 з 12.08.2006 перебував у шлюбі з ОСОБА_2 , який розірвано рішенням суду від 17.09.2019. За період спільного проживання ними придбано:
- 17.05.2010 - 1/4 частину житлового будинку й господарсько-побутових будівель за адресою: АДРЕСА_1 , і 08.06.2017 - 1/2 частину того ж будинку з господарсько-побутовими будівлями, право власності на ці об`єкти зареєстрували за ОСОБА_2 ;
- 18.11.2011 - квартиру АДРЕСА_3 ;
- автомобіль марки SUZUKI GRAND VITARA, державний реєстраційний № НОМЕР_1 , який ОСОБА_2 без його згоди 15.06.2019, після подання ОСОБА_1 заяви до суду про розірвання шлюбу, продала ОСОБА_5 .
В лютому 2020 р. ОСОБА_2 подала зустрічний позов до ОСОБА_1 , в якому просила визнати їхньою спільною сумісною подружньою власністю земельну ділянку, що розташована за адресою: Чернігівська обл., Прилуцький р-н, Малківська сільська рада, площею 1.00 га в межах згідно з планом (рілля), кадастровий номер 7424185000:06:000:0326, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, і визнати за нею право власності на 1/4 частину цієї ділянки, та стягнути судові витрати.
Зустрічні позовні вимоги обґрунтовуються тим, що у позовній заяві ОСОБА_1 зазначено не все майно, придбане ними у шлюбі. Зокрема не вказано, що 06.05.2016 ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу придбав у власність вищевказану земельну ділянку, співвласником якої є ОСОБА_4 . Отже 1/4 частина цієї ділянки є її і ОСОБА_1 спільною сумісною подружньою власністю.
Ухвалою суду від 11.03.2020 зустрічний позов ОСОБА_2 прийнято до розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 (арк. 146-147 т. 1).
Ухвалою суду від 21.04.2021, постановленою без видалення до нарадчої кімнати, вимоги про виділення ОСОБА_1 у власність 3/4 частин житлового будинку і господарсько-побутових будівель, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , а у власність ОСОБА_2 - квартири АДРЕСА_3 , стягнення з ОСОБА_2 на його користь заборгованості за іпотечним договором в розмірі 141661 грн 73 коп., 1/2 частини коштів, сплачених за тепловодотопостачання, водовідведення та електроенергію, в розмірі 11574 грн 67 коп. залишено без розгляду за заявою представника ОСОБА_1 .
Оскаржуваним рішенням у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ подружнього майна відмовлено; зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задоволено: визнано земельну ділянку, що розташована за адресою: Малківська сільська рада, Прилуцький р-н, Чернігівська обл., площею 1,00 га в межах згідно з планом (рілля), кадастровий номер 7424185000:06:000:0326, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, їхньою спільною сумісною власністю та визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину цієї ділянки, тобто на 0,50 га; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування судових витрат в розмірі 15261 грн 20 коп. Ухвалюючи це рішення, суд І інстанції виходив з такого:
- спірний автомобіль проданий у період шлюбу ОСОБА_5 , який, як визнав сам ОСОБА_1 , є його другом, а тому ОСОБА_1 не міг не знати про його продаж. Оскільки цей автомобіль продано в період перебування сторін в шлюбі, то отримані від його продажу кошти використані на потреби сім`ї;
- спірна земельна ділянка придбана в шлюбі. Крім того, відповідач за зустрічним позовом не заперечував проти задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення в частині відмови у задоволенні його вимог про стягнення з ОСОБА_2 вартості 1/2 частини автомобіля марки SUZUKI GRAND VITARA, державний реєстраційний № НОМЕР_1 , та відшкодування судових витрат, і ухвалити в цій частині рішення, яким вказані вимоги задовольнити, стягнувши з ОСОБА_2 на його користь вартість 1/2 частини згаданого автомобіля в сумі 85767 грн 50 коп. та судові витрати. Доводи апеляційної скарги зводяться до такого:
- вищевказаний автомобіль придбано в період шлюбу, що не заперечувалось сторонами, тому ця обставина не підлягає доведенню;
- шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення 17.09.2019, проте провадження у справі про його розірвання відкрито 13.06.2019, а ОСОБА_2 продала автомобіль, про який йдеться, без згоди ОСОБА_1 ОСОБА_5 за 171535 грн 00 коп. 15.06.2019 - в період шлюбу, але коли сторони вже проживали окремо;
- у відзиві при розгляді справи № 742/1753/20 про усунення ОСОБА_1 перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною ОСОБА_2 вказала, що спільне подружнє життя ними припинено ще влітку 2019 р. та що довідкою Комітету самоорганізації населення № 1 Центрального мікрорайону від 04.07.2019 підтверджується, що ОСОБА_1 проживав окремо;
- кошти від проданого автомобіля ОСОБА_2 не використано в інтересах сім`ї, що підтверджується кредитною заборгованістю за договором від 18.11.2011 № 63/006-Ф/11, яка на 17.09.2019 становила 141661 грн 73 коп.; за період з 18.09.2019 по 11.12.2019 заборгованість погашена на суму 59095 грн 65 коп. та відсотки - на суму 4814 грн 91 коп., тобто кошти сплачені після розірвання сторонами шлюбу;
- зустрічна позовна заява ОСОБА_2 задоволена не повністю, а частково, оскільки остання просила визнати за нею право власності на 1/2 частину спірної земельної ділянки, а суд задовольнивши ці вимоги, визнав за нею право власності на 1/4 частину цієї ділянки. Ця обставина впливає на розмір відшкодування ОСОБА_2 судових витрат. Крім того, витрати останньої на правову допомогу належним чином не підтверджено.
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
У судовому засіданні ОСОБА_1 і його представник - адвокат Жайворонко І.В. (в режимі відеоконференції) підтримали апеляційну скаргу, а ОСОБА_2 та її представник - адвокат Зарічна Л.А. (в режимі відеоконференції) просили її відхилити.
Треті особи - ОСОБА_6 , ОСОБА_3 просили розглянути справу без їхньої участі. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши її матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.
У справі встановлено таке.
З 12.08.2006 ОСОБА_1 перебував у шлюбі з ОСОБА_2 , який розірвано рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17.09.2019 у справі № 742/2052/19, що набрало законної сили 18.10.2019 (копія рішення - арк. 61 т. 1). 
Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (копії свідоцтва про народження останніх - арк. 59-59 зворот т. 1), які проживають разом з ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою Комітету самоорганізації населення № 1 Центрального мікрорайону від 04.07.2019 № 3120 (її копія - арк. 106 т. 1).
Згідно з копією договору купівлі-продажу № 7442/2019/1520475, який оформлено в сервісному центрі МВС 7442 РСЦ в Чернігівській області 15.06.2019, ОСОБА_2 продала ОСОБА_5 автомобіль марки SUZUKI GRAND VITARA, державний реєстраційний № НОМЕР_2 , вартість якого склала 171535 грн 00 коп. (копія договору - арк. 59 т. 1).
З копії іпотечного договору без оформлення заставної від 18.11.2011, який посвідчено приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Ігнатовою Л.Л. за реєстровим № 8734, вбачається, що між ПАТ АБ «УкргазБанк» та ОСОБА_1 укладеного договір, який забезпечує всі вимоги іпотекдержателя, що випливають з кредитного договору № 63/006-Ф/11 від 18.11.2011, укладеного між іпотекодержателем та іпотекодавцем, за умовами якого іпотекодавець зобов`язаний іпотекдержателю не пізніше 17.11.2031 повернути кредит у розмірі 160000 грн 00 коп. та сплатити відсотки (арк. 13-15 т. 1). 
Відповідно до копії довідки про стан кредитної заборгованості АБ «УкргазБанк» від 11.12.2019 № 364, на 17.09.2019 залишок кредитної заборгованості за договором № 63/006-Ф/11 від 18.11.2011 становив 141661 грн 73 коп. За період з 18.09.2019 до 11.12.2019 вищезазначена заборгованість погашена на суму 59095 грн 65 коп. Окрім цього, за цей період сплачено відсотки за кредитом в сумі 4814 грн 91 коп.; на 11.12.2019 заборгованість становить 82566 грн 08 коп. (арк. 19 т. 1).
Згідно з довідкою Комітету самоорганізації населення № 1 Центрального мікрорайону від 04.07.2019 ОСОБА_2 проживає разом з дітьми по АДРЕСА_1 (копія довідки арк. 106 т. 1).
Аналізуючи надані докази і правові норми, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Оскільки рішення місцевого суду в частині задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 про поділ земельної ділянки ОСОБА_1 не оскаржується, то в цій частині воно апеляційним судом не переглядається. Такого висновку апеляційний суд дійшов іще й з урахуванням відсутності підстав для застосування при вирішенні справи припису ч. 4 ст. 367 ЦПК України.
Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 65 цього ж Кодексу, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.
Те, що автомобіль марки SUZUKI GRAND VITARA, державний реєстраційний № НОМЕР_1 , був спільною сумісною подружньою власністю сторін, жодним з учасників справи не заперечується.
У рішенні Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17.09.2019 у справі № 742/2052/19 зазначено, що ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 з позовом про розірвання шлюбу, що одним з мотивів позову є припинення шлюбних відносин сторін, та що ухвалою від 13.06.2019 провадження у цій справі відкрите і її призначено до судового розгляду (арк. 61 т. 1). Тобто на дату відкриття провадження справі № 742/2052/19 - на 13.06.2019 шлюбні відносини між сторонами припинилися.
Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України).
Тож апеляційний суд виходить з того, що на дату продажу автомобіля, про який йдеться, - на 15.06.2019 шлюбні відносини сторін вже були припиненими.
Продаж ОСОБА_2 ОСОБА_5 згаданого автомобіля за ціною 171535 грн 00 коп. жодним з учасників справи не заперечується. Наявні у справі докази не містять ні даних, що спростовували б цю ціну, ні даних про те, що договір купівлі-продажу автомобіля, про який йдеться, укладено з відома та за участі ОСОБА_1 , ні даних про те, що кошти від його продажу ОСОБА_2 використано в інтересах її й ОСОБА_1 чи членів їхньої сім`ї. Цих висновків апеляційний суд дійшов також з урахуванням і того, що:
- саме по собі те, що покупець ОСОБА_5 є другом ОСОБА_1 , не означає і не свідчить про згоду останнього на відчуження ОСОБА_2 автомобіля;
- посилання суду І інстанції на обізнаність ОСОБА_1 про відчуження ОСОБА_2 їхнього автомобіля ОСОБА_5 не свідчить ні про згоду на це ОСОБА_1 ;
- навіть пояснення ОСОБА_2 не містять інформації, на які конкретно потреби та (або) інтереси її й ОСОБА_1 чи членів їхньої сім`ї витрачено отримані від продажу автомобіля кошти, що мало місце після припинення ними подружніх стосунків і за півтора місяці до розірвання їхнього шлюбу судом. ОСОБА_2 також не посилається на те, що половину цих коштів вона передала ОСОБА_1 . Отож апеляційний суд не має підстав вважати, що коштами, отриманими від продажу автомобіля, ОСОБА_2 розпорядилася інакше, ніж на свій розсуд.
Судом відкидаються доводи апеляційної скарги про те, що зустрічна позовна заява ОСОБА_2 задоволена частково, оскільки в ході розгляду справи ОСОБА_2 просила визнати за нею право власності саме на 1/4 частину спірної земельної ділянки. Крім того, у мотивувальній частині зустрічної позовної заяви прямо й конкретно зазначено, що ОСОБА_2 просить визнати за нею право власності на 1/4 частину цієї ділянки (арк. 43 т. 1).
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд І інстанції припустився неповноти з`ясування обставин, які мають значення для справи. Отож воно підлягає скасуванню в оскаржуваній частині з прийняттям постанови про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 85767 грн 00 коп. на відшкодування вартості 1/2 частини відчуженого ОСОБА_2 без його згоди автомобіля, який був їхньою спільною сумісною власністю.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням первісних позовних вимог в оскаржуваній частині та задоволенням зустрічного позову:
- з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 належить стягти відшкодування судових витрат в такому розмірі: 857 грн 67 коп. (85767 грн 00 коп. - розмір задоволених вимог х 1% = 857 грн 67 коп.) з 3600 грн 00 коп. сплаченого ним судового збору за подання позовної заяви (арк. 1 т. 1);
- з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 належить стягти у відшкодування судових витрат 840 грн 80 коп. (сплачений судовий збір за подання зустрічної позовної заяви, арк. 40);
- шляхом взаємозаліку з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 належить стягти відшкодування судових витрат в розмірі: 857 грн 67 коп. - 840 грн 80 коп. = 16 грн 88 коп.;
- оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено повністю, то на його користь слід стягти з ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1260 грн (арк. 231 т. 1).
Щодо стягнення на користь ОСОБА_2 витрат на правову допомогу, то апеляційний суд зазначає таке. Частиною 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1);
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (п. 2);
- для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 цієї ж статті). Натомість в укладених 21.01.2020 і 02.01.2021 ОСОБА_2 (замовник) з Адвокатсьтким бюро «Лариси Зарічної» («Юридична фірма») договорах про надання адвокатських послуг «Порядок оплати послуг юридичної фірми» ніяких даних з тих, про які йдеться у наведених нормах ЦПК України, немає. В розділі 4 цих договорів зазначено, що вартість послуг, наданих замовнику Адвокатсьтким бюро, визначається за домовленістю сторін і відповідно до актів приймання виконаних робіт та виставлених рахунків (копії цих договорів на арк. 204-205, 206-207 т. 1). Але акт виконаних робіт і рахунки на їх оплату ніяк не можуть підмінити укладений сторонами договір або його частину. Отож для відшкодування ОСОБА_2 витрат на правову допомогу нема законних підстав.
Керуючись ст.ст. 374, 376 ч. 1 п. 4, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15 червня 2021 року:
- скасувати в частині відмови у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 і задовольнити його: стягти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 85767 (вісімдесят п`ять тисяч сімсот шістдесят сім) грн 50 коп. на відшкодування 1/2 вартості автомобіля, що перебував у їхній власності;
- змінити в частині розподілу судових витрат: стягти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 16 (шістнадцять) грн 88 коп. на відшкодування цих витрат.
В іншій частині рішення залишити без змін.
Стягти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1260 (одну тисячу двісті шістдесят) грн 00 коп. на відшкодування судових витрат.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Головуючий:                                                   Судді: