Справа № 134/1476/21
Провадження № 22-ц/801/259/2022
Категорія: 42
Головуючий у суді 1-ї інстанції Лабай  О. В.
Доповідач:Сало Т. Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2022 року	Справа № 134/1476/21	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Ковальчука О.В., Якименко М.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 29 листопада 2021 року, ухвалене суддею Лабай О.В. в смт Крижопіль, дата складення повного тексту рішення невідома, в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
ТОВ «Таліон Плюс» у вересні 2021 року звернулося до суду із вказаним позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства заборгованість за договором про надання кредиту в розмірі 30 549 грн та судовий збір в розмірі 2 270 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 12.10.2019 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання кредиту №676535376, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 17 000 грн зі сплатою процентів строком на 30 календарних днів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором № 9Z65YE2K шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника (банківська карта № НОМЕР_1 ). Відповідач не виконав свого обов`язку 11.11.2019 та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором. 
11.11.2019 строк платежу закінчився, а відповідач не виконав свої зобов`язання, а саме не повернув кредит та не сплатив проценти.
ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» відступило право вимоги до відповідача ТОВ «Таліон Плюс» відповідно до умов укладеного 28.11.2018 між товариствами договору факторингу №28/1118-01 та реєстру прав вимоги №70 від 17.03.2020.
Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 29 листопада 2021 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Таліон Плюс» заборгованість у розмірі 30 549 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Таліон Плюс» судовий збір в сумі 2 270 грн.
Не погодившись із вказаним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. 
В скарзі зазначає, що договір №676535376 від 12.10.2019 не підписаний цифровим підписом чи одноразовим ідентифікатором, тому висновок суду щодо підписання кредитного договору цифровим підписом не відповідає дійсним обставинам справи та свідчить про неповне та неправильне з`ясування судом обставин справи. Позивачем не було надано належних та допустимих доказів, в яких було б зафіксовано чітку послідовність всіх дій фінансової установи та споживача щодо укладання електронного договору в інформаційно-телекомунікаційній системі, яку фінансова установа використовує для укладення електронних договорів. Необґрунтованим є висновок суду з приводу переказу позики в розмірі 17 000 грн саме відповідачу. Надана позивачем довідка про здійснення транзакції не є належним та достовірним доказом того факту, що відповідач дійсно отримав позику і щодо укладеності договору. 
У поданому на апеляційну скаргу відзиві ТОВ «Таліон Плюс» просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суд першої інстанції встановивши, що позичальник в порушення умов кредитного договору не повернув суму кредиту та нараховані відсотки за користуванням кредитом, внаслідок чого виникла заборгованість, прийшов до висновку про порушення прав позивача, зазначивши, що останній має право на повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, нарахованих відсотків та пені за прострочення виконання основного зобов`язання.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Судом першої інстанції встановлено, що 12 жовтня 2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено договір № 676535376, відповідно до якого товариство надало позичальникові кредит без конкретної споживчої мети на суму 17 000 грн (п.п.1.1. п.1 договору).
У п.п.1.2.-1.5. п.1 договору зазначено, що строк дії договору починається з моменту його укладання та становить 30 днів. Кредит надається строком на 30 днів. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у розмірі 1,01 процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту, визначеного в п. 1.3 цього договору. З урахуванням положень п.1.4 договору позичальник сплачує товариству проценти за користуванням кредитом за фактичний час користування кредитом з розрахунку 368,65 відсотків річних.
У разі порушення позичальником своїх зобов`язань щодо погашення суми кредиту та/або процентів за користування ним, товариство має право нараховувати позичальнику пеню у розмірі 1,3% від залишку суми кредиту за кожний день прострочення повернення заборгованості, починаючи з першого дня порушення до дня повного погашення заборгованості за кредитом (п.п.3.3. п.3 договору).
Відповідно до п.п. 4.1 п.4 договору, невід`ємною частиною цього договору є «Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст який розміщений на сайті Товариства: www.moneyveo.ua. 
У п.п. 4.5 п.4 договору сторони передбачили, що вони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством в якості підпису буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власний підпис. 
Відповідно до п.п. 4.14 п. 4 договору, позичальник підтверджує, що: - отримав від Товариства до укладення цього договору інформацію, вимоги надання якої передбачені законодавством України; - отримав кредит не на споживчі цілі; - інформація надана Товариством з дотриманням вимог законодавства України та забезпечує правильне розуміння позивальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання (а.с.7).
Зазначений договір укладений між сторонами в електронній формі.
Згідно додатку №1 до договору №676535376 від 12 жовтня 2019 року - графік розрахунків, сукупна вартість кредиту складає 130,30% від суми кредиту (у процентному вираженні) або 22 151 гривень 00 копійок (у грошовому вираженні) та включає в себе: проценти за користування кредитом 30,30% від суми кредиту (у процентному виразі) або 5 151 гривень 00 копійок (у грошовому вираженні) та суму кредиту 17 000 гривень.
Відповідно до платіжного доручення (заяви) на переказ та зарахування грошових коштів на банківську карту отримувача ПАТ КБ «ПриватБанк» датованого 10 грудня 2019 року, платник ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» згідно кредитного договору №676535376 від 12.10.2019 перерахувало грошові кошти в сумі 17 000 грн на картковий рахунок, зазначений ОСОБА_1 у анкеті-заявці про отримання кредиту. Також у вказаній заяві зазначено код операції, публічний ключ, електронну печатку АТ КБ «Приватбанк» (а.с.4).
28 листопада 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 676535376 (а.с.8-15).
Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 20.10.2021 заборгованість ОСОБА_1 становить 30 549 грн: 17 000 грн - сума кредиту; 5 151 грн - проценти за користування кредитом; 8 398 грн - пеня.
Основними мотивами апеляційної скарги є: 
кредитний договір та графік платежів не підписані цифровим підписом чи одноразовим ідентифікатором; 
відсутність доказів про перерахування коштів на картку відповідача та перерахування коштів (нібито) після закінчення строку дії договору.
Такі доводи апеляційної скарги є безпідставними виходячи з наступного.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронного правочину є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
В даному випадку, в матеріалах справи міститься роздруківка заявки на отримання кредиту, в якій вказано прізвище позичальника - ОСОБА_1 . Тип кредиту - Payday. Тип видачі - NonCash.
В заявці позичальник зазначив свою адресу реєстрації місця проживання, свої персональні дані, особистий номер телефону, адрес своєї електронної пошти, надав соціальну інформацію, зазначив інформацію щодо свого працевлаштування, фінансову інформацію. Також позичальник вказав номер особистої кредитної картки, тип картки та строк її дії.
Також даною заявкою позичальник підтвердив, що він діє в своїх інтересах і підтверджує, що ознайомився з умовами договору.
Вся інформація, яка вказана в заявці, надана позичальником, який, зайшовши на сайт кредитодавця, особисто заповнює кожну із сторінок заявки на кредит, і на шостій сторінці заявки позичальник підтверджує введені ним вищезгадані дані. 
Одночасно з переходом на шосту сторінку Заявки, на телефонний номер позичальника направляється СМС-код підтвердження, ввівши який у відповідне поле, позичальник підтверджує дію з відправленням Заявки на кредит для аналізу.
Після схвалення Товариством заявки, позичальнику пропонується перейти за посиланням, щоб прочитати умови кредитного договору та прийняти їх. Умови договору позичальник може завантажити. Також позичальнику пропонується ознайомитись з Правилами надання грошових коштів у кредит.
В разі згоди з умовами кредитного договору позичальнику шляхом направлення смс пропонується для підтвердження одноразовий пароль (код з смс), а в разі незгоди - натискає клавішу «ні».
Кінцевим результатом, після того як позичальник направляє пароль у відповідь, є повідомлення Товариства про те, що Товариством ініційовано грошовий переказ за реквізитами електронного платіжного засобу, вказаного Позичальником в заявці на кредит. Після цього - кошти надходять на картку позичальника.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
З наданого позивачем алгоритму дій позичальника при укладенні кредитного договору вбачається, що без ознайомлення з Умовами надання та обслуговування кредитів та Правилами про порядок надання коштів у позику, подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим, а отже, неможливо отримати кредитні кошти на кредитну карту.
Отже, висновок суду першої інстанції про те, що кредитний договір підписаний належним чином, є правильним, адже підпис був здійснений за допомогою одноразового паролю - ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Проаналізувавши заперечення відповідача проти позову та мотиви апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апелянт весь тягар доказування поклав на позивача, адже фактично він лише аналізує докази, надані позивачем і не намагається спростувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.
Обов`язком відповідача, в разі заперечення проти вимог позову, є обґрунтування своїх заперечень, тобто зазначення обставини і надання доказів на підтвердження їх. А оцінку доказам, які надані і позивачем, і відповідачем буде надавати суд керуючись своїм внутрішнім переконанням (ст. 89 ЦПК України).
Так, апелянт не спростував той факт, що він особисто заповнював всі сторінки Заявки на кредитування на сайті кредитодавця, і особисто надав свої дані, в т.ч. номер кредитної карти, на яку Товариством було перераховано кошти після завершення замовлення.
Вказуючи в скарзі про відсутність доказів обставини переказу коштів на його картку, відповідач мав можливість підтвердити протилежне, а саме не отримання цих коштів на картку, яка йому належить, чи неналежність кредитної картки, на яку були направлені кошти, саме йому. Однак апелянт не надав жодного доказу (банківська виписка по картці або відповідь на адвокатський запит, або клопотання про витребування певних доказів тощо), хоча не був позбавлений можливості зробити це.
Апелянт акцентує увагу на платіжному дорученні на переказ та зарахування грошових коштів на банківську карту отримувача, яке міститься в матеріалах справи (а.с. 4). Він стверджує, що це платіжне доручення є неналежним доказом, адже в ньому дата платежу не співпадає з датою укладення кредитного договору (ймовірного) та не в повному обсязі зазначений номер картки, на яку було перераховано кошти.
Встановлено, що заявку на отримання коштів та кредитний договір було вчинено 12.10.2019, а платіжне доручення датоване 10.12.2019.
Апеляційний суд звертає увагу, що дане платіжне доручення створювалось і надавалось не позивачем (кредитодавцем), а працівником ПАТ КБ «ПриватБанк», який, на думку суду, допустив помилку - замість 12.10 вказав 10.12, і ця помилка є механічною, відбулась заміна чисел при створенні платіжного доручення. 
Вся інша інформація (сума кредиту, платник, отримувач, номер картки, призначення платежу) узгоджується з іншими доказами у справі, які відповідачем не спростовані, і стверджує, що всі дії були вчинені 12.10.2019.
Будь-яких обставин, які мали місце 10.12.2019 судом не встанволено.
Враховуючи, що це помилка, не беруться до уваги твердження апелянта про надходження коштів на кредитну карту (ймовірне) після закінчення дії договору.
Стверджуючи, що в платіжному доручені не повно вказано номер кредитної карти, апелянт фактично заперечує, що ця картка належить йому, однак, знову ж таки, апелянт зобов`язаний надати докази на обґрунтування своєї позиції, чого зроблено не було.
Підсумовуючи, апеляційний суд вважає, що і заперечення на позов, і апеляційна скарга містять формальні мотиви таких заперечень, які за своєю суттю є лише оцінкою доказів наданих позивачем, і така позиція відповідача, який не намагався спростувати жодної обставини, про яку вказував позивач, спрямована на те, щоб не повернути кредитодавцю кошти, які були ним отримані.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки воно ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, 
постановив:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 29 листопада 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

М.М. Якименко