П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/6364/21 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Михайлов О.О.   
Суддя-доповідач -  Сторчак В. Ю.   
10 лютого 2022 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сторчака В. Ю. 
суддів:  Полотнянка Ю.П.  Граб Л.С. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з наступними позовними вимогами:
- визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 28.08.2020 року №220850001826;
- визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 15.10.2020 року № 220850001826;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій зарахувати період роботи на посаді тракториста з 15.07.1987 по 31.03.2004 до пільгового стажу, та призначити мені пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 25.07.2020.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року позов задоволено повністю.
Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з посади тракториста-машиніста безпосередньо зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції відповідно до п. "в" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Визнано протиправними та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 28.08.2020 року №220850001826 та від 15.10.2020 року №220850001826.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій зарахувати період роботи ОСОБА_1 на посаді тракториста з 15.07.1987 по 31.03.2004 до пільгового стажу позивача.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити, здійснити нарахування та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з 25.07.2020 року.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивачем надано довідку про період роботи в колгоспі ім. Кірова трактористом-машиністом з 15.07.1987 по 30.04.2004, видану головою ліквідаційної комісії кооперативу «Урожай», однак врахувати її при розрахунку пільгового стажу підстави відсутні, оскільки зазначена довідка не відповідає додатку № 5 Порядку, а саме: відсутні штамп підприємства, дата і номер видачі та підпис голови ліквідаційної комісії.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , 21.08.2020 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за нормами п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та підтверджуючими документами.
Рішеннями Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 28.08.2020 №220850001826 та від 15.10.2020 №220850001826 відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи 20 років, передбаченого пунктом 3 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Тривалість пільгового стажу становить 7 років 9 місяців 19 днів, страхового стажу - 37 роки 3 місяців 16 днів.
Позивач вважаючи дії відповідача протиправними, звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 28.08.2020 року №220850001826 та від 15.10.2020 року № 220850001826 про відмову позивачеві в призначенні пенсії за віком є протиправними, оскільки судовим розглядом встановлено, що стаж позивача підтверджується копією трудової книжки та  архівними довідками які містяться в матеріалах справи. Суд вважає, що в даному випадку не зарахування відповідачем до пільгового стажу позивача періодів роботи трактористом-машиністом з 15.07.1987 по 31.03.2004 в СК "Урожай" є протиправним.
Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.
За ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Згідно із частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.
Відповідно до статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим  Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Закон №1058-IV набрав чинності 1 січня 2004 року. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися    Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII  (далі - Закон №1788-XII).
Згідно з пунктом «в» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.
Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.
Отже, головними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання робіт на посаді тракториста-машиніста, безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, досягнення відповідного віку, а також наявність кількості відповідного стажу.
Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №515/1967/16-а.
Згідно із статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктами 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставах інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється на підставі показань свідків.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
При цьому, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17, від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17 та від 25.04.2019 у справі № 593/283/17.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, стаж позивача підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 від 10.06.1997 року, архівними довідками Красилівського районного трудового архіву від 23.07.2020 №03-01/411, №03-01/412, №03-01/412/1, №03-01/412/2.
Відомості, зазначені у довідках не суперечать інформації, що міститься у трудовій книжці колгоспника.  
Крім цього, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до п. 4.2 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 10.11.2006 N 18-1 орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
За приписами  п.3 ст. 44 Закону України "Про загальнобов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року N 1058-IV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для  оформлення  пенсії,  а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість  їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню,  умови  їх  праці  та  інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
П. 4.2 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 10.11.2006 N 18-1 орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 N 22-1, у необхідних випадках посадовими особами територіальних органів Пенсійного фонду України  надається  допомога  щодо  одержання  відсутніх  у особи документів  для  призначення  пенсії.
Отже, відповідач у разі виникнення в нього сумнівів щодо записів у трудовій книжці позивача та недостатності у ній відомостей про роботу, наділений правом  перевірити та витребувати їх, однак цим правом не скористався. Крім того, при зверненні позивача за пенсією не надав останньому допомоги в одержанні відсутніх у нього документів, що відповідно вищевказаних правових норм являється ще й обов`язком відповідача.
Враховуючи вищенаведене та встановлені у справі обставини, колегія суддів підтримує позицію суду першої інстанції, що не зарахування відповідачем до пільгового стажу позивача періодів роботи трактористом-машиністом з 15.07.1987 по 31.03.2004 в СК "Урожай" та, відповідно, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 28.08.2020 року №220850001826 та від 15.10.2020 року № 220850001826 про відмову позивачеві в призначенні пенсії за віком є протиправними.
Водночас, колегія суддів вважає необгрунтованими доводи апелянта про те, що позивачем порушено строк звернення до суду, оскільки в даному випадку йдеться про триваюче порушення права позивача на  зарахування до стажу роботи спірного періоду, яке до даного часу не припинено. Крім того, як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідач, листами від 03.12.2020 та 04.12.2020 за №2200-1704-8/52969 та №2200-1704-8/53199 повідомив позивача про рішення від 28.08.2020 №220850001826 та від 15.10.2020 №220850001826 щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, при цьому з адміністративним позовом до суду позивач звернувся 02.06.2021. Зазначене свідчить, що позов подано в межах шестимісячного строку, встановленого ст. 122 КАС України. 
Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.
Переглянувши судове рішення в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6   ст.12 КАС України   дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5   ст.328 цього Кодексу   судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

          
Головуючий	 	 	Сторчак В. Ю.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Полотнянко Ю.П.    Граб Л.С.