П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

24 березня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 521/11067/21	
Головуючий в 1 інстанції: Мурзенко М.В.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача - Федусика А.Г.,
суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 23 листопада 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області, Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАН № 4470050 від 10.07.2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КпАП України, у вигляді штрафу в сумі 850 грн.
В обґрунтування позову було зазначено, що вказану постанову він вважає незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасування, посилаючись на допущені працівником поліції порушення під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 23 листопада 2021 року позовні вимоги було залишено без задоволення.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та задовольнити позов.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що 10.07.2021 року інспектором поліції старшим лейтенантом УПП в Одеській області Ситник Р.Ю. було винесено постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАН № 4470050 10.07.2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення, передбачене ч.6 ст.121 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 гривень за те, що він 10.07.2021 о 22 годин 46 хвилин, в м.Одесі по вул. К. Лібнехта керував транспортним засобом марки Mercedes-Benz S550, д.н.з. НОМЕР_1 без переднього номерного знаку, чим пушив п.2.9 (в) Правил дорожнього руху, що підтверджується копією вказаної постанови.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КпАП України, дотримання працівником поліції встановленого законом порядку притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідність виду та розміру стягнення вимогам закону.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей  2,  6,  8,  9,  73,  74,  75,  76,  77,  78 КАС України, КУпАП та Правилам дорожнього руху, які затверджені постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі Правила).
Відповідно до ч.1  ст.8 Закону України «Про Національну поліцію» (далі Закон)  поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені  Конституцією  та законами України.
Згідно п.8 ч.1  ст.23 зазначеного Закону  поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Відповідно до ч.1  ст.9 КУпАП  адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до  Закону України «Про дорожній рух»  встановлюють  Правила.
В пункті 1.3  Правил зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до п. 2.9 (в) Правил водієві забороняється керувати транспортним засобом, без номерного знака.
За вказане порушення ч.6 ст.121 КУпАП України передбачена адміністративна відповідальність у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст.222 КУпАП України розгляд вказаних справ віднесено до компетенції органів національної поліції, від імені яких розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Главою 19 КУпАП передбачено, що у разі виявлення адміністративного правопорушення передбаченого ч.6 ст.12 КУпАП, посадова особа органів внутрішніх справ має право розглянути справу з адміністративне правопорушення за місцем його вчинення та за результатами такого розгляду винести постанову у справі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ст.252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції з приводу того, що з матеріалів справи, зокрема з наданого відповідачем відеозапису, вбачається, що позивач під час притягнення його до відповідальності клопотань про необхідність отримання правової допомоги не заявляв, факт відсутності номерного знаку не заперечував, від отримання постанови на місці її винесення та від її писання відмовився без подання причин такої відмови. При цьому, з вказаного відеозапису вбачається відсутність номерного знаку на транспортному засобі.
Також слід зазначити, що обов`язковому доказуванню під час розгляду справ про адміністративні правопорушення підлягають лише факти вчинення або не вчинення певною особою адміністративного правопорушення, які в свою чергу, підтверджуються фото- та відеозйомкою фіксації події адміністративного правопорушення.
Вказані висновки узгоджуються з висновками, зробленими Верховним Судом у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 496/4315/16-а.
При цьому, слід наголосити, що Великою Палатою Верховного Суду у п.47 постанови від 25.06.20 року у справі № 520/2261/19 зроблено висновок, що визначений вищезгаданою правовою нормою обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
Положеннями статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78  цього Кодексу.
Разом з тим, на підтвердження власної правової позиції ні позивачем, ні його представником не було надано жодних належних та достатніх доказів наявності номерного знаку, що в принципі виключало б можливість притягнення позивача до відповідальності.
Слід зазначити, що згідно рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), п. 43 (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey) винуватість особи повинно бути доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.
Враховуючи все вищевикладене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого статті 121 КпАП України, водночас, відповідач діяв у межах та у спосіб, які передбачені чинним законодавством України, а постанова про адміністративне правопорушення відповідає вимогам  КУпАП, а тому не підлягає скасуванню, а позов задоволенню.
Інші доводи, викладені у апеляційній скарзі, за змістом ідентичні доводам позову, зазначених висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального права та не відповідають обставинам справи.
Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку щодо спірних правовідносин.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів  статті 139 КАС України  підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 23 листопада 2021 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя 	 	Федусик А.Г.	
Судді	    	Бойко А.В.    Шевчук О.А.