Ухвала
 
01 лютого 2022 року
м. Київ
справа № 676/6108/19
провадження № 61-1594 ск22 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1  на ухвалу Хмельницького апеляційного суду у складі колегії суддів: Грох Л. М., Гринчука Р. С., Спірідонової Т. В., від 29 грудня 2021 року про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі за позовом заступника керівника Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури в інтересах держави та органу державного управління, який її уособлює Міністерства освіти і науки України, державного навчального закладу «Подільський центр професійно-технічної освіти» до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 , третя особа - Кам`янець-Подільська міська рада, про визнання недійсним наказу та витребування земельної ділянки, 
ВСТАНОВИВ :
Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 березня 2021 року позов задоволено. Визнано недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області                 від 18 серпня 2015 року № 22-1477-СГ, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2.0000 га (кадастровий № 6822482400:03:001:0013), для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що знаходиться за межами населених пунктів Зіньковецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області. Витребувано у ОСОБА_1 на користь держави в особі державного навчального закладу «Подільський центр професійно-технічної освіти» вказану земельну ділянку.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням  ОСОБА_1 02 грудня 2021 року подала апеляційну скаргу із пропуском строку на апеляційне оскарження, який просила поновити, посилаючись на те, що копію оскаржуваного судового рішення отримала 08 листопада 2021 року. 
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 10 грудня 2021 року цю причину пропуску строку визнано неповажною, оскільки викладені заявником обставини щодо дати отримання копії судового рішення спростовувались повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення, згідно з яким ОСОБА_1 копію оскаржуваного рішення суду від 03 березня 2021 року отримала22 березня 2021 року. Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишено без руху та надано їй строк для зазначення інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення.
23 грудня 2021 року ОСОБА_1 подала до апеляційного суду заяву, в якій причиною пропуску строку на апеляційне оскарження вказала те, що вона особисто не отримувала судову кореспонденцію із оскаржуваним судовим рішенням, оскільки в цей період не проживала за адресою, куди суд направив копію оскаржуваного рішення. Має припущення, що судову кореспонденцію отримала її сусідка.
Оскільки наведені обставини щодо неотримання ОСОБА_1 копії оскаржуваного рішення не були підтверджені доказами та фактично спростовані матеріалами справи, суд апеляційної інстанції визнав їх неповажними.
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 29 грудня 2021 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 березня 2021 року, на підставі пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України.
У січні 2022 року до Верховного Суду  ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 29 грудня 2021 року, у якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просила скасувати оскаржуване судове рішеннята направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
Доводи заявника зводяться до того, що апеляційним судом позбавлено її права на судовий захист, оскільки не взято до уваги поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження. При цьому зазначає, що апеляційний суд не звернув уваги на те, що копію оскаржуваного рішення від 03 березня 2021 року вона отримала лише 08 листопада 2021 року, і раніше оскаржуване судове рішення не отримувала.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням такого.
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення. 
Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. 
Відповідно до частини першої статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Згідно із пунктом 1 частини другої статті 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Встановивши, що ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу 02 грудня            2021 року, апеляційний суд дійшов вірного висновку про пропуск строку на апеляційне оскарження рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 березня 2021 року.
Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Системний аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що єдиною умовою поновлення пропущеного процесуального строку, в тому числі і строку на апеляційне оскарження, є визнання причин пропуску такого строку поважними. При цьому, поняття поважності причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
Пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Встановивши, що  ОСОБА_1 станом на 22 березня 2021 року була обізнана про рішення суду від 03 березня 2021 року, однак апеляційну скаргу на це рішення подала 02 грудня 2021 року,апеляційний суд застосувавши правильно положення статті 358 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження, оскільки заявник не навела поважних причин пропуску строку та не надала доказів про наявність об`єктивних, тобто таких, що не залежали від волі заявника, причин, які б зумовили поважність пропуску строку, встановленого частиною першою статті 354 ЦПК України.
Посилання заявника у касаційній скарзі на те, що апеляційний суд не дослідив причин пропуску строку на апеляційне оскарження та відповідні докази, які було надано, є безпідставними та спростовуються змістом оскаржуваного судового рішення, яке містить висновки по суті розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. 
Визнаючи неповажними причини пропуску  ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції належно обгрунтував свої висновки, вказавши, що 22 березня 2021 року ОСОБА_1 отримала копію оскаржуваного судового рішення, а її твердження, що підпис у повідомленні про вручення поштового відправлення виконано не нею, а сусідкою, не грунтуються на доказах, як і посилання на те, що вона проживала зі своїм чоловіком ОСОБА_1 в с. Кам`янка Камянець-Подільського району в період з березня по травень 2021 року.
Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. За змістом статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим законом.
Сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Поновлення процесуального строку за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).
Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Як вбачається із інформації на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень по справі № 676/6108/19, ОСОБА_1 достовірно була обізнана про наявність цього судового спору, 29 листопада 2019 року надіслала відзив на позов. Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 березня 2021 року оприлюднено 17 березня 2021 року, однак ОСОБА_1 своєю процесуальною поведінкою не демонструвала готовність до розгляду справи в розумні строки, подавши апеляційну скаргу після спливу більше 8 місяців після його оприлюднення та отримання його копії.
Суд апеляційної інстанції відмовляючи у відкритті апеляційного провадження правильно врахував, що ОСОБА_1 не надала суду доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію нею своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від неї дій, спрямованих на своєчасне подання апеляційної скарги. Наслідки такої процесуальної поведінки були передбачуваними для ОСОБА_1 .
Доводи касаційної скарги про позбавлення права на судовий захист є безпідставні.
Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо таке обтяження не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.
Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.
Доводи касаційної скарги щодо неврахування судом апеляційної інстанції висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду                         від 23 лютого 2021 року у справі № 263/4637/18 є безпідставні, оскільки питання про відмову у відкритті апеляційного провадження розглянув колегіальний склад суду, який передбачений частиною третьою статті 34 ЦПК України.
Доводи касаційної скарги по своїй суті зводяться до незгоди з висновками суду апеляційної інстанції щодо встановлення поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.
Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування апеляційним судом пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, розгляд зазначеної скарги не має значення для формування єдиної правозастосовної практики, а наведені у ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності судового рішення.
Керуючись частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1  на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 29 грудня 2021 року про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі за позовом заступника керівника Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури в інтересах держави та органу державного управління, який її уособлює Міністерства освіти і науки України, державного навчального закладу «Подільський центр професійно-технічної освіти» до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 , третя особа - Кам`янець-Подільська міська рада, про визнання недійсним наказу та витребування земельної ділянки.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                      О. В. Білоконь
                                                                                                                О. М. Осіян
                                                                                                                Н. Ю. Сакара