ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/354/22 Справа № 209/2147/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Бистрова Л. О. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2022 року         Дніпровський Апеляційний суд у складі: 
головуючого - судді Ткаченко І.Ю.
               суддів        - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу
за позовом  ОСОБА_1 до Військової прокуратури Південного регіону України, Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, третя особа: Офіс Генерального прокурора про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями та діями органів прокуратури
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 вересня 2021 року, - 

В С Т А Н О В И В:

20 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової прокуратури Південного регіону України, Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, третя особа: Офіс Генерального прокурора про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями та діями органів прокуратури.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 28.04.2017р. військовою прокуратурою Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України до ЄРДР за №42017040010000112 внесені відомості про наступне кримінальне правопорушення: «Старший оперуповноважений в особливо важливих справах Управління захисту економіки в Дніпропетровській області Національної поліції України підполковник поліції Похвалітий А.А., оперуповноважений зазначеного підрозділу поліції старший лейтенант поліції ОСОБА_2 , старший слідчий в особливо важливих справах слідчого відділу Кам`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області підполковник поліції Олійник О.С. та слідчий вказаного слідчого відділу майор поліції ОСОБА_3 , будучи службовими особами які займають відповідальне становище, діючи за попередньою змовою групою осіб, вимагають у громадянина ОСОБА_4 неправомірну вигоду в розмірі 5000 доларів США, за не притягнення останнього до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні №12016040160000298 від 10 грудня 2016 року».
25.10.2017р. прокурором військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України Іщенко С.В., у кримінальному провадженні №42017040010000112, ОСОБА_1 , повідомлено про підозру за ч.4 ст.368 КК України (п.54 розділу ІІ "Прийняті під час досудового розслідування процесуальні рішення"), зокрема у вчиненні такого епізоду злочину, мовою оригіналу: " ОСОБА_1 , достовірно знаючи про обсяг наданої йому влади та службових повноважень став на шлях зловживання ними з метою отримання неправомірної вигоди та 14.04.2017 у м. Кам`янське Дніпропетровської обл.., діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, через невстановлених досудовим розслідуванням посередників висунув незаконну вимогу громадянину ОСОБА_4 передати йому неправомірну вигоду в сумі еквівалентній 5000 доларів США або у гривневому еквіваленті, що відповідно до офіційного курсу гривні до іноземних валют, встановленого Національним Банком України станом на 14.04.2017 року становило 134321 грн., за не проведення слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні №12016040160000298 від 10.12.2016 року, що потягло б за собою не притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності", тобто інкриміноване кримінальне правопорушення (окремий епізод злочину), відомості про яке 28.04.2017р. внесені до ЄРДР за №42017040010000112 з правовою кваліфікацією ч.3 ст.368 КК України.
05.02.2018р. прокурором військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України Іщенко С.В. складений обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_1 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368 КК України, відомості про яке внесено до ЄРДР за №42017040010000112 від 28.04.2017р., в якому не вказані обставини (подія, час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, у вчиненні якого 25.10.2017р. прокурором було повідомлено про підозру ОСОБА_1 , а саме (фактичні обставини вчинення суспільно-небезпечного діяння): " ОСОБА_1 , достовірно знаючи про обсяг наданої йому влади та службових повноважень став на шлях зловживання ними з метою отримання неправомірної вигоди та 14.04.2017р. у м. Кам`янське Дніпропетровської обл.., діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, через невстановлених досудовим розслідуванням посередників висунув незаконну вимогу громадянину ОСОБА_4 передати йому неправомірну вигоду в сумі еквівалентній 5000 доларів США або у гривневому еквіваленті, що відповідно до офіційного курсу гривні до іноземних валют, встановленого Національним Банком України станом на 14.04.2017 р. становило 134321 грн., за не проведення слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні №12016040160000298 від 10.12.2016 р., що потягло б за собою не притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності", тобто прокурор не висунув позивачу обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, відомості про яке 28.04.2017р. внесені до ЄРДР за №42017040010000112 за фактом вимагання ОСОБА_1 неправомірної вигоди у розмірі 5000 доларів США від ОСОБА_4 , за не притягнення останнього до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні №12016040160000298 від 10.12.2016р..
Відповідно до вимог ч.2 ст.283 КПК України, прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: закрити кримінальне провадження (п.1 ч.2 ст.283 КПК); звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальност (п.2 ч.2 ст.283 КПК); звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру (п.3 ч.2 ст.283 КПК).
Враховуючи положення ст.283 КПК України, зважаючи на обсяг висунутого обвинувачення згідно обвинувального акта, є очевидним та документально доведеним той факт, що після повідомлення 25.10.2017р. ОСОБА_1 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, відомості про яке 28.04.2017р. внесені до ЄРДР за №42017040010000112, прокурор закрив вказане кримінальне провадження щодо підозрюваного ОСОБА_1 , з реабілітуючих підстав, передбачених ч.1 ст.284 КПК України, саме тому 05.02.2018р. не висував ОСОБА_1 обвинувачення у вимаганні неправомірної вигоди в розмірі 5000 доларів США від ОСОБА_4 , за не притягнення останнього до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні №12016040160000298 від 10.12.2016р.
Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України, ч.ч.1,2 ст.9, ч.3 ст.110, ч.4 ст.284 КПК України, винесення постанови про закриття кримінального провадження щодо підозрюваного, з підстав, передбачених ч.1 ст.284 КПК України, є процесуальним обов`язком прокурора.
Однак, в супереч положень ч.6 ст.284, п.15 ч.3 ст.42 КПК України копія постанови прокурора військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України про закриття кримінального провадження щодо підозрюваного ОСОБА_1 , щодо відповідного кримінального правопорушення, відомості про яке 28.04.2017р. були внесені до ЄРДР за №42017040010000112, не була направлена та/або надана позивачу, вказаного процесуального документу він не одержав до теперішнього часу.
З метою документального підтвердження факту закриття кримінального провадження щодо фізичної особи з реабілітуючих підстав, 07.07.2020р. позивач звернувся з клопотанням про надання (надсилання) копії процесуальних документів до процесуального керівника у кримінальному провадженні №№42017040010000112 – прокурора військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України Киричка О.В., яке згідно накладеної Укрпошти №5193300911367 від 07.07.2020р. було направлено та отримано адресатом 08.07.2020р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.
Згідно вказаного клопотання про надання (надсилання) копії процесуальних документів від 07.07.2020р. позивач просив прокурора Киричка О.В. зокрема виконати процесуальний обов`язок, передбачений ч.6 ст.284 КПК України - надіслати (надати) йому копію постанови прокурора про закриття кримінального провадження щодо підозрюваного ОСОБА_1 , винесену у кримінальному провадженні №42017040010000112 стосовно кримінального правопорушення (епізоду злочину), з правовою кваліфікацією ч.4 ст.368 КК України, у вчиненні якого 25.10.2017р. прокурором військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Іщенко С.В. було повідомлено йому про підозру, фактичні обставини якого стосуються наступного діяння: " ОСОБА_1 , достовірно знаючи про обсяг наданої йому влади та службових повноважень став на шлях зловживання ними з метою отримання неправомірної вигоди та 14.04.2017р. у м. Кам`янське Дніпропетровської обл.., діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, через невстановлених досудовим розслідуванням посередників висунув незаконну вимогу громадянину ОСОБА_4 передати йому неправомірну вигоду в сумі еквівалентній 5000 доларів США або у гривневому еквіваленті, що відповідно до офіційного курсу гривні до іноземних валют, встановленого Національним Банком України станом на 14.04.2017 р. становило 134321 грн., за не проведення слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні №12016040160000298 від 10.12.2016 р., що потягло б за собою не притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності", однак його законні вимоги були проігноровані, копію вказаного процесуального рішення прокурора він не отримав, у зв`язку з чим вимушений звернутись до суду за захистом порушеного права в порядку цивільного судочинства.
Прокурор Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України Іщенко С.В., 25.10.2017р. повідомив позивачеві про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, відомості про яке 28.04.2017р. були внесені до ЄРДР за №42017040010000112 за фактом вимагання 14.04.2017р. у місті Кам`янське Дніпропетровської обл.., через невстановлених досудовим розслідуванням посередників, у громадянина ОСОБА_4 неправомірної вигоди в сумі еквівалентній 5000 доларів США або у гривневому еквіваленті, що відповідно до офіційного курсу гривні до іноземних валют, встановленого Національним Банком України станом на 14.04.2017 р. становило 134321 грн., за не проведення слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні №12016040160000298 від 10.12.2016 р., що потягло б за собою не притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, яке не інкримінується особі у висунутому обвинуваченні згідно обвинувального акту 05.02.2018р. у кримінальному провадженні №42017040010000112, що є доказом факту незаконного повідомлення 25.10.2017р. позивачу про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а також факту закриття такого кримінального провадження відносно позивача з реабілітуючих підстав, передбачених ч.1 ст.284 КПК України, станом на момент складення 05.02.2018р. вказаного обвинувального акта, та як наслідок – свідченням незаконного перебування позивача під слідством в період часу з 25.10.2017р. по 05.02.2018р. за підозрою в особливо тяжкому злочинові, обвинувачення у вчиненні якого в подальшому не висувалось, що свідчить про закриття прокурором такого кримінального провадження щодо підозрюваного та про повну невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, що їй інкримінується, а також відповідно до статті 130 КПК України - до відшкодування (компенсації) шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.
Розмір мінімальної заробітної плати, на момент подання заяви до суду, згідно ст.8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 14.11.2019 р. N 294-IX. становить 4723 грн. на місяць.
Для розрахунку розмір грошового відшкодування моральної шкоди застосовується період перебування позивача під слідством, як проміжок часу з 25.10.2017р. по 05.02.2018р., загальною тривалістю 104 дні (8 днів – жовтень 2017 року; 30 днів – листопад 2017 року; 31 день – грудень 2017 року; 31 день – січень 2018 року; 4 дні – лютий 2018 року).
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди завданої позивачу, з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати на місяць 4723 грн., розраховується наступним чином: 3 місяці (листопад 2017 року; грудень 2017 року; січень 2018 року) х 4723 грн. + 12 днів (8 днів жовтня 2017 року та 4 дні лютого 2018 року) х 152,35 грн. (4723 грн./31 день) = 15997,20 грн.
Правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 22.06.2017р. по справі №638/11853/15-ц: «Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.
Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу».
Таким чином, на Державу покладається обов`язок відшкодувати завдану шкоду позивачу у розмірі 15997 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто сім) гривень 20 коп. за незаконні рішення та дії прокурора військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України Іщенка С.В., який 25.10.2017р. незаконно повідомив ОСОБА_1 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, відомості про яке 28.04.2017р. були внесені до ЄРДР за №42017040010000112. Просив позов задовольнити.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 вересня 2021 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Військової прокуратури Південного регіону України, Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, третя особа: Офіс Генерального прокурора про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями та діями органів прокуратури — відмовлено (том 3 а.с.51-59).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити задовольнити позовні вимоги (том 2 а.с.64-82). 

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Військова прокуратура Дніпропетровського гарнізону 28.04.2017р. розпочала кримінальне провадження №42017040010000112 за ч. 3 ст. 368 КК України.
Під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 42017040010000112 від 28.04.2017р. ОСОБА_1 25.10.2017р. повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України (за фактом вимагання, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_5 , у громадянина ОСОБА_6 неправомірної вигоди у розмірі 20 000 доларів США за вчинення дій в інтересах останнього в рамках кримінального провадження ЄРДР № 12016040160000298 від 10.12.2016р.).
23.01.2018р. ОСОБА_1 було оголошено про зміну повідомленої раніше підозри (при цьому правова кваліфікація вчиненого ним кримінального правопорушення не змінювалася).
Після закінчення досудового розслідування 05.02.2018р. прокурором Військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону складено та направлено до суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_1 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України.
На цей час судовий розгляд у кримінальному провадженні №42017040010000112 від 28.04.2017р. по обвинуваченню ОСОБА_1 триває.
Рішення про закриття кримінального провадження №42017040010000112 від 28.04.2017р., у якому ОСОБА_1 було повідомлено про підозру, не приймалося, відповідна постанова про закриття кримінального провадження прокурором не виносилася.
У відповідь на клопотання від 07.07.2020р. про надання копій процесуальних документів та заяви від 15.07.2020р. про визначення розміру відшкодовуваної шкоди у кримінальному провадженні Військова прокуратура Дніпропетровського гарнізону повідомила ОСОБА_1 про те, що під час досудового розслідування кримінального провадження №42017040010000112 від 28.04.2017р. рішення про закриття кримінального провадження не приймалося, відтак і відсутні підстави для винесення постанови про відшкодування шкоди.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що відносно ОСОБА_1 ніяких процесуальних рішень, передбачених ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» не приймалось, а тому підстав для задоволення позову немає. 

Колегія суддів повністю погоджується з висновком суду першої інстанції.
За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Частинами першою, другою та сьомою статті 1176 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.
Пунктом 1 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові, зокрема, внаслідок, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду (частина друга статті першої Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).
Статтею другою Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема, у випадках, закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.
Згідно з пунктом 5 статті 3 цього ж Закону у наведених у статті 1 цього Закону випадках громадянинові підлягає відшкодуванню моральна шкода.
Положеннями статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» встановлено, що відшкодування моральної шкоди, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.
Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, установлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом (стаття 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).
Тобто, чинним законодавством чітко визначено порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, у тому числі й відшкодування моральної шкоди, і право на таке відшкодування виникає в силу прямої вказівки закону, а саме статті 1176 ЦК України та Закону.
Відповідно до частини другої статті 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Обґрунтовуючи свої вимоги про відшкодування моральної шкоди і її розмір, та покликаючись на Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», позивач зазначав, що моральна шкода була йому заподіяна, тим, що прокурор незаконно повідомив його про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, відомості про яке, 28.04.2017 року були внесені до ЄРДР за №42017040010000112. 
З позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 висловлючи свої доводи щодо відшкодування йому моральної шкоди, завданої протиправними діями органів досудового розслідування та процесуального керівництва, які він оцінив у 15997, 20 грн, належним чином не обґрунтував та не довів жодними належними та допустимими доказами фактів заподіяння йому такої шкоди, протиправності дій відповідача, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями відповідача та виною останнього, в її заподіянні.
Враховуючи вищевикладене, на думку колегії суддів, суд першої інстанцій дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність вимог позивача та цілком правомірно відмовив йому у позові, оскільки підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди з підстав, визначених ч.ч. 1, 2 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та ст. 1174 ЦК України немає.
До того ж позивачем і не надано суду належних доказів того, з якого саме часу його процесуальний статус обвинуваченого у кримінальному провадженні був змінений.
Таким чином доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не містять законних підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, а є власним суб`єктивним тлумаченням норм права та обставин справи, яким суд дав вірну правову оцінку.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41. В контексті вказаної практики колегія суддів вважає обґрунтування цієї постанови достатнім.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 вересня 2021 року - залишити без змін. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: