УХВАЛА

12 січня 2022 року 
м. Київ

cправа №  910/12611/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:          Багай Н. О. - головуючого, Берднік І. С., Дроботової Т. Б., 

розглянувши матеріали касаційної скарги Київської міської ради
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.09.2021 
і рішення Господарського суду Київської області від 08.04.2021 у справі

за позовом Київської міської ради
до  1) Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Затварницької Інни Петрівни, 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Рента Сіті"
про  визнання недійсним договору та визнання протиправним і скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,

ВСТАНОВИВ:

24.12.2021 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Київської міської ради
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.09.2021 (повний текст складено 18.10.2021) і рішення Господарського суду Київської області від 08.04.2021 у справі №  910/12611/20, подана 22.12.2021 через засоби поштового зв`язку. 

Перевіривши матеріали касаційної скарги Київської міської ради, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення касаційної скарги без руху з огляду на таке.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Так, відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 цього Кодексу скаржнику необхідно чітко вказати норму права, висновок щодо застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і зазначити, в чому полягає невідповідність оскаржуваного судового рішення сформованій правозастосовчій практиці

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини 2 статті 287 цього Кодексу скаржник повинен вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і змістовно обґрунтувати необхідність відступлення від нього.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини 2 статті 287 цього Кодексу скаржник повинен зазначити норму права, єдину практику застосування якої необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма повинна застосовуватись, висновок, який зробили суди попередніх інстанцій з цього питання (якщо він наявний), та обґрунтувати мотиви незгоди з таким висновком.

Оскаржуючи судові рішення на підставі пункту 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, скаржник повинен зазначити, яке саме процесуальне порушення призвело до прийняття незаконного судового рішення, та вказати, яким чином це порушення впливає на встановлення обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. 

Звертаючись із касаційною скаргою, Київська міська рада зазначає, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального права, а саме норми Земельного кодексу України, Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а також порушили норми процесуального права, оскільки рішення ухвалені без дотримання статей 14, 73, 74, 76, 86, 209, 218, 219, 236, 277 Господарського процесуального кодексу України. Крім того, скаржник посилається на те, що суд першої інстанції при постановленні рішення не взяв до уваги та не розглянув наявні в матеріалах справи докази. 

Однак, зазначаючи про передбачене частиною 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України процесуальне порушення, скаржник не наводить чіткого визначення, які саме докази не дослідили та яким доказам не надали оцінку суди першої та апеляційної інстанції. 

Верховний Суд звертає увагу скаржника, що у разі посилання на недослідження зібраних у справі доказів, йому необхідно зазначити які саме докази не було досліджено судами попередніх інстанцій, чому вони є суттєвими або як вони вплинули на прийняття оскаржуваного рішення. 
          
Водночас відповідно до приписів пункту 1 частини 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України недослідження судом зібраних у справі доказів є підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд лише за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених  пунктами 1, 2, 3  частини другої статті 287 цього Кодексу, або ж наявності випадків, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини 3 статті 310 цього Кодексу.

Звертаючись із касаційною скаргою, скаржник повинен навести та обґрунтувати неправильне застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права у взаємозв`язку з посиланням на відповідний пункт (пункти) частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України як на підставу касаційного оскарження судових рішень.

У касаційній скарзі Київської міської ради викладено обґрунтування того, в чому, на думку скаржника, полягає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права під час ухвалення оскаржуваного судового рішення. Водночас належного обґрунтування підстав касаційного оскарження, передбачених статтею 287 Господарського процесуального кодексу України, у касаційній скарзі не наведено.

Крім того, відповідно до пункту 2 частини 4 статті 290 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Згідно з частиною 1 статті 4 зазначеного Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Як установлено Верховним Судом, позовну заяву Київська міська рада подала у серпні 2020 року, її предметом є 2 вимоги немайнового характеру про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.03.2019 №112 і визнання протиправним та скасування рішення Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Затварницької Інни Петрівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 14.03.2019 №45957976 на земельну ділянку з кадастровим номером 8000000000:90:754:0003 у с. Гнідин Бориспільського району Київської області за Товариством з обмеженою відповідальністю "Рента Сіті".

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, що діяла на час подання позовної заяви) за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір становив 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2020 установлено у розмірі 2 102,00 грн.

Згідно з підпунктом 5 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на час звернення з касаційною скаргою) за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Київська міська рада у касаційній скарзі просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.09.2021 і рішення Господарського суду Київської області від 08.04.2021 у справі №  910/12611/20 та ухвалили нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Таким чином, звертаючись із касаційною скаргою, заявник мав сплатити  судовий збір у сумі 8 408,00 грн, а саме 2 102, 00 х 2 х 200  %, де 2 102,00 грн - ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру, 2 - кількість вимог немайнового характеру, 200 % - ставка судового збору за подання касаційної скарги.

Однак Київська міська рада доказів сплати судового збору до касаційної скарги не додала.

Крім того, відповідно до частини 3 статті 290 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга підписується особою, яка подає скаргу, або її представником. До касаційної скарги, поданої представником, додається довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження. 

Касаційну скаргу підписано Дмитром Заграничним як представником Київської міської ради. На підтвердження наявності повноважень у Заграничного Д.  А. діяти від імені Київської міської ради до касаційної скарги додано: копію довіреності Київської міської ради на ім`я Заграничного Д.  А., копію наказу про призначення Заграничного Д.  А., копію Посадової інструкції головного спеціаліста відділу судової роботи юридичного управління Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація).  

У переліку додатків до касаційної скарги зазначено також про долучення копії Положення про юридичне управління Департаменту. Однак при огляді касаційної скарги цього документа не виявлено, про що Верховним Судом складено акт від 24.12.2021 №  29.1-11/724.

За змістом частин 1, 3 статті 56 Господарського процесуального кодексу України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Частиною першою статті 58 ГПК України встановлено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

У порядку самопредставництва юридичну особу може представляти за посадою її керівник або інші особи, повноваження яких визначені законодавством чи установчими документами. 

Зі змісту довіреності та пункту 2.1.3 Посадової інструкції Заграничний Д.  А. має право здійснювати саме представництво інтересів Київської міської ради, що не є підтвердженням права на участь у справі в порядку самопредставництва відповідно до частини 4 статті 56 Господарського процесуального кодексу України. 

Разом з тим, скаржником також не надано доказів наявності у Заграничного  Д.  А. статусу адвоката для підтвердження повноважень на здійснення представництва.

Таким чином, з поданих до суду документів не вбачається наявності у Заграничничного Д.  А. повноважень представляти інтереси Київської міської ради ні в порядку представництва, ні в порядку самопредставництва. З огляду на наведене, відсутні підстави вважати, що касаційну скаргу підписано особою, яка має право її підписувати.

Відповідно до частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, вона залишається без руху.

Крім того, згідно з положеннями частини 1 статті 288 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Частинами 2, 3 статті 288 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 зазначеного Кодексу.

Повний текст постанови Північного апеляційного господарського суду від 28.09.2021 складено 18.10.2021, тому останнім днем її оскарження, відповідно до положень Господарського процесуального кодексу України, є 08.11.2021.

Проте Київська міська рада подала касаційну скаргу 22.12.2021, тобто поза межами 20-денного строку, встановленого частиною 1 статті 288 Господарського процесуального кодексу України для подання касаційної скарги.

У касаційній скарзі Київська міська рада просить суд поновити строк на касаційне оскарження, однак скаржником не наведено жодних причин пропуску строку, встановленого частиною 1 статті 288 Господарського процесуального кодексу України. 

Разом з тим, нормами Господарського процесуального кодексу України не передбачається автоматичного та безумовного поновлення строку на касаційне оскарження. Дійсно, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку, проте для цього необхідно заявити відповідне клопотання, обґрунтувати поважність причин пропуску такого строку та надати суду відповідні докази. 

Враховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку про неповажність причин пропуску строку на касаційне оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду від 28.09.2021 і рішення Господарського суду Київської області від 08.04.2021 у справі №  910/12611/20, оскільки заявник не навів обґрунтувань та не надав доказів існування обставин, які б перешкоджали поданню касаційної скарги у строк, визначений Господарським процесуальним кодексом України.

Частиною 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України визначено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Отже, касаційна скарга Київської міської ради на постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.09.2021 і рішення Господарського суду Київської області від 08.04.2021 у справі №  910/12611/20 підлягає залишенню без руху на підставі частин 2, 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, із наданням скаржнику строку для усунення зазначених недоліків.

Таким чином, для усунення недоліків касаційної скарги Київській міській раді необхідно:
- зазначити та обґрунтувати передбачену (передбачені) статтею 287 Господарського процесуального кодексу України підставу (підстави) подання цієї скарги (із урахуванням змісту цієї ухвали);
- подати до суду касаційної інстанції докази сплати судового збору у встановлених законом порядку і розмірі (8 408,00) за реквізитами, що зазначені на офіційному сайті Верховного Суду в розділі "Судовий збір";
- подати документ, що підтверджує наявність у Заграничного Д.  А. повноважень на підписання касаційної скарги як адвокатом (у разі, якщо він бере участь у справі як представник) або права брати участь у справі у порядку самопредставництва;
- навести підстави для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, підтверджені відповідними доказами.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, Київській міській раді буде відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі №  910/12611/20 на підставі пункту 4 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 234, 288, 290, 291, частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 

УХВАЛИВ:

Касаційну  скаргу Київської міської ради на постанову на постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.09.2021 і рішення Господарського суду Київської області від 08.04.2021 у справі №  910/12611/20 залишити без руху до 07.02.2022, але строк виконання цієї ухвали не може перевищувати десяти днів із дня вручення її скаржникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не  підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не  підлягає.

Головуючий                                                                                           Н. О. Багай

Судді                                                                                                        І. С. Берднік

                                                                                                                 Т. Б. Дроботова