П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  240/6166/21 
Головуючий у 1-й інстанції:  Липа В.А. 
          Суддя-доповідач:  Полотнянко Ю.П. 

27 січня 2022 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Полотнянка Ю.П. 
суддів:  Смілянця Е. С.  Драчук Т. О. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький)  на  рішення   Житомирського окружного адміністративного суду  від  11 жовтня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про  визнання дій неправомірними, скасування постанов, 
В С Т А Н О В И В :
в квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області  про визнання дій неправомірними, скасування постанов.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 11.10.2021 позов задоволено:
- визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Юрчука Ю.В. щодо винесення постанови від 12.12.2018 про стягнення з боржника виконавчого збору та постанови від 12.12.2018 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій;
-скасовано постанову старшого державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Юрчука Ю.В. від 12.12.2018 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 49094,38 грн у виконавчому провадженні ВП №30685864;
- скасувано постанову старшого державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Юрчука Ю.В. від 12.12.2018 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 450,00 грн у виконавчому провадженні  ВП №30685864.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та позовну заяву залишити без розгляду, посилаючись неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Зокрема, в апеляційній скарзі відповідач, окрім іншого, зазначає, що позов подано неналежним позивачем, оскільки  стороною (бордником) у вказаних виконавчих проваджень є ОСОБА_2 , яка повинна була звертатись до суду з відповідним позовом. Також посилається на те, що ОСОБА_1 пропущено десятиденний звернення до суду з адміністративним позовом, передбачений ст.287 КАС України. Позивачем не наведено поважних підстав, які б унеможливлювали звернення його до суду в межах встановленого КАС України строку.
Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як встановлено судом першої інстанції,  16.01.2012 старшим державним виконавцем Щербань О.М. Корольовського ВДВС Житомирського міського державного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№30685864 з примусового виконання вимоги №2-1350 виданої 12.12.2011 Корольовським районним судом м. Житомира про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ПАТ "Седбанк" боргу в сумі 485943,76 грн, 5000,00 грн пені за порушення строків погашення кредиту.
12.12.2018 старшим державним виконавцем Корльовського ВДВС м. Житомир ГТУЮ у Житомирській області Юрчуком Ю.В. у межах виконавчого провадження ВП№30685864 винесено постанову про стягнення з  боржника ОСОБА_2 виконавчого збору в сумі 49094,38 грн та постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 450,00 грн у виконавчому провадженні.
Не погоджуючись з зазначеними постановами, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що постанова про стягнення виконавчого збору та постанова про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, прийняті з порушенням процедури, передбаченої Законом поза межами встановленого для їх винесення строку.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч.1 ст.5 Закону України "Про виконавче провадження").
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" державною виконавчою службою підлягають виконанню такі виконавчі документи, як виконавчі листи, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно - правовими актами.
У відповідності до частин 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Так, відповідно до частин першої та другої статті 27 Закону №1404-VІІІ у редакції, яка була чинна до 28 серпня 2018 року, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.
Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII, який набрав чинності 28 серпня 2018 року, внесені зміни до статті 27 Закону № 1404-VІІІ.
З урахуванням наведених змін, за змістом статті 27 Закону № 1404 - VІІІ виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
В той же час, відповідно до ст. 541 Цивільного кодексу України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом.
В силу положень ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.
Згідно із статтею 544 Цивільного кодексу України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов`язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці.
Отже, колегія суддів зазначає, що законодавством передбачено порядок погашення заборгованості солідарними боржниками. При цьому питання стягнення виконавчого збору з солідарних боржників окремо законодавством не врегульовано.
Водночас, аналіз статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" дає суду підстави для висновку, що основним критерієм для визначення суми виконавчого збору є сума стягнення, а не кількість боржників у виконавчому провадженні.
З матеріалів справи встановлено, що 16.01.2012 старшим державним виконавцем Щербань О.М. Корольовського ВДВС Житомирського міського державного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№30685864 з примусового виконання вимоги №2-1350 виданої 12.12.2011 Корольовським районним судом м. Житомира про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ПАТ "Седбанк" боргу в сумі 485943,76 грн, 5000,00 грн пені за порушення строків погашення кредиту.
12.12.2018 старшим державним виконавцем Корльовського ВДВС м. Житомир ГТУЮ у Житомирській області Юрчуком Ю.В. у межах виконавчого провадження ВП№30685864 винесено оскаржувані ОСОБА_1 постанови про стягнення з  боржника ОСОБА_2 виконавчого збору в сумі 49094,38 грн. та про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 450,00 грн. у виконавчому провадженні.
Отже, фактично, у постанові про стягнення виконавчого збору від 12.12.2018 ВП №30685864 зазначено про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору у розмірі 10 відсотків загальної суми, що підлягає стягненню у солідарному порядку. При цьому суд зазначає, що солідарним боржником у цих правовідносинах є ОСОБА_2 .
Водночас, даний позов щодо скасування постанов про стягнення з боржника ОСОБА_2 виконавчого збору в сумі 49094,38 грн. та про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 450,00 грн. у виконавчому провадженні, подано ОСОБА_1 .
Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до частин першої та другої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:
1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;
2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;
3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;
4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;
5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;
6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Водночас, згідно до ч.2 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
Нормами ст. 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження можуть звернутися до адміністративного суду за захистом своїх прав з приводу рішень, дій або бездіяльності державного або приватного виконавця.
Крім того, згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси (ч.1 ст. 5 КАС України).
Позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду (п.8 ч. 1 ст. 4 КАС України).
Відповідач - суб`єкт владних повноважень (п.9 ч. 1 ст. 4 КАС України).
Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства (п.7 ч. 1 ст. 4 КАС України).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч.1 ст. 77 КАС України).
Тобто, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.
Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.
Так, у постанові Верховного Суду України від 23 травня 2017 року по справі №800/541/16 зазначено, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд має пересвідчитись у належності особі яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.
Тобто, обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушення саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема, наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.
Так, боржником у виконавчому провадженні №30685864 є ОСОБА_2 , з щодо якої прийнято постанови про стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні.
Відтак, колегія суддів вважає, що оскаржувані рішення не мають безпосереднього впливу на суб`єктивні права та обов`язки позивача шляхом позбавлення його можливості реалізувати належне йому право або шляхом покладення на нього будь-якого обов`язку, отже самі по собі не породжують для позивача настання будь-яких юридичних наслідків та не впливають на його права та обов`язки, що виключає передумови для здійснення захисту права або законного інтересу позивача шляхом скасування таких рішень.  
Оскільки відповідачем  в межах досліджуваних правовідносин не приймалось будь-яких рішень, які б впливали на права та інтереси позивача, враховуючи недоведеність позивачем обставин порушеного права внаслідок прийняття оскаржуваних рішень, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
При цьому позивач не вказав, які саме порушення були вчинені відповідачем при прийнятті спірних рішень, які в свою чергу потягли порушення його прав, свобод та інтересів.
Поряд із тим, скасовуючи постанови відповідача про стягнення з боржника ОСОБА_2 виконавчого збору та постанови про стягнення витрат на проведення виконавчих дій, суд першої інстанції не перевірив, чи порушують вони безпосередньо права позивача у справі, ОСОБА_1 , та не з`ясував, чи мав він право на звернення до суду із позовом про їх скасування.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової постанови.
З огляду на викладене, оскаржуване відповідачем рішення суду першої інстанції не можна вважати таким, що прийнято відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для його скасування. 
Враховуючи вище викладене, колегія судів дійшла висновку, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано судом обставини, що мають значення для справи, а відтак, відповідно до ст.ст. 315, ст. 317 КАС України, - оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) задовольнити  повністю.
Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року  скасувати.
Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Головуючий	 	 	Полотнянко Ю.П.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Смілянець Е. С.    Драчук Т. О.