Справа № 127/3030/18
Провадження № 22-ц/801/379/2022
Категорія: 42
Головуючий у суді 1-ї інстанції Луценко Л. В.
Доповідач:Ковальчук О. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2022 року	Справа № 127/3030/18	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого                 Ковальчука О.В.,
суддів :                         Сала Т. Б., Якименко М. М.,
за участі секретаря        Ліннік Я. С.
розглянувши цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 , поданою його представником – адвокатом Хейнісом Олександром Григоровичем, на рішення Вінницького міського суду Вінницької області, ухвалене у цій справі 06 грудня 2021 року суддею цього суду ОСОБА_3 , зі складанням його повного тексту 07 грудня 2021 року, 

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2018 року ПАТ КБ «Правекс-Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, мотивуючи його тим, що 16 листопада 2005 року ОСОБА_1 уклав з АКБ «Правекс-Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк», кредитний договір №18006-042/05М. 
Відповідно до умов договору, кредитор зобов`язався надати позичальнику кредит в валюті на суму 12 000,00 дол. США у розмірі та на умовах, визначених цим договором, а позичальник зобов`язався прийняти, використати за цільовим призначенням та повернути (погасити) кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії, неустойки та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. 
В забезпечення виконання зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором між ОСОБА_2 та АКБ «Правекс-Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк», укладено договір поруки №18006-042/05М від 16 листопада 2005 року.
За умовами цього договору, поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед банком за виконання умов основного зобов`язання всім належним йому майном та грошовими коштами.
За період користування кредитними коштами позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором в повному обсязі не погашена.
Пославшись на викладене, ПАТ КБ «Правекс-Банк» просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» заборгованість в сумі 10 479,53 дол. США, що станом на час подачі позову було еквівалентно 302 279,94 грн., з яких: сума по тілу кредиту – 7 673, 96 дол. США, відсотки – 307,32 дол. США, пеня – 2 498,25 дол. США. 
Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10 жовтня 2018 року позов задоволено. 
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02 липня 2021 року заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 жовтня 2018 року скасовано та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06 грудня 2021 року позовні вимоги задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» заборгованість за кредитним договором №18006-042/05М від 16 листопада 2005 року та договором поруки №18006-042/05М від 16 листопада 2005 року у розмірі 7038,36 дол. США, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6 673, 96 дол. США, процентів за користування кредитом за період з 01 серпня 2017 року по 01 листопада 2017 року у розмірі 307,32 дол. США, пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів за період з 07 лютого 2017 року по 07 лютого 2018 року у розмірі 57,08 дол. США. В задоволені решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат. 
Не погодившись із ухваленим рішенням в частині солідарного стягнення боргу із ОСОБА_2 , його представник – ОСОБА_4 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, які мають значення для справи, невірне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, в апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення в цій частині скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення з ОСОБА_2 4 744,99 дол. США. тіла кредиту.
Зважаючи на це, апеляційний суд, з огляду на положення ст. 367 ЦПК України, в іншій частині рішення суду першої інстанції не перевіряє. 
Від інших учасників справи відзиви на апеляційну скаргу не надійшли, проте його відсутність не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції – частина 3 статті 360 ЦПК України.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Однак, рішення суду в оскаржуваній частині цим вимогам відповідає не в повній мірі, тому апеляційний суд, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, перевіривши його законність і обґрунтованість у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З матеріалів справи вбачається, що 16 листопада 2005 року відповідач ОСОБА_1 уклав з АКБ «Правекс-Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк», кредитний договір №18006-042/05М, відповідно до умов якого кредитор зобов`язався надати позичальнику кредит в валюті на суму 12 000,00 дол. США у розмірі та на умовах, визначених цим договором, а позичальник зобов`язувався прийняти, використати за цільовим призначенням та повернути (погасити) кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії, неустойки та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором.
Відповідно до п. 4.1. договору, позичальник зобов`язався погашати заборгованість по кредиту рівними частинами у сумі 50 доларів США щомісячно, до 10 числа наступного місяця. Проценти за користування кредитом підлягають виплаті щомісячно у строк до 10 числа місяця, наступного за місяцем нарахування процентів, а також у момент повернення кредиту, визначений п. 1.2 договору.
Відповідно до п.1.2 договору кредит надається позичальнику строком з 16 листопада 2005 року по 16 листопада 2025 року з виплатою 12% річних. 
У кожному випадку невиконання (неналежного виконання) позичальником своїх обов`язків по цьому договору (щодо строків виплати процентів і повернення кредиту, чи виплати процентів і повернення кредиту не у повному обсязі) розмір процентної ставки збільшується на 1% річних (п. 1.3 договору).
За порушення строків погашення заборгованості по кредиту чи внесення процентів за користування грошовими коштами позичальник виплачує банку пеню за кожний день прострочки у розмірі подвійної процентної ставки, вказаної у п. 1.2 договору, яка діяла у період прострочки, від суми заборгованості за весь період прострочки (п. 9.1 договору). 
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Позивач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Однак, позичальником не здійснювалось погашення кредитних коштів. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509, 525-526, 530, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав.
А тому, станом на 01 грудня 2017 року заборгованість склала 10 479,53 дол. США, з них: 7 673,96 дол. США – сума кредиту; 307,32 дол. США – сума відсотків; 2 498,25 дол. США – сума пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків.        
У забезпечення виконання зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором відповідач ОСОБА_2 уклав з АКБ «Правекс-Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк», договір поруки №18006-042/05М від 16 листопада 2005 року, відповідно до умов якого поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед банком за виконання умов основного зобов`язання всім належним йому майном та грошовими коштами.
Відповідно до ч. 1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. 
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Отже, позичальник та поручитель є солідарними боржниками по відношенню до ПАТ КБ «Правекс-Банк».
Згідно з ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання.
Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Довідкою №860 від 30 грудня 2020 року про безпосередню участь особи у антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, підтверджується, що ОСОБА_2 брав участь у антитерористичній операції (т. 1 а.с. 149).
Вказане підтверджується і копією посвідчення учасника бойових дій ОСОБА_2 (Т.1 а.с. 147).
Згідно зі статтею 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб, які належать до учасників бойових дій, належать особи, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції. 
Законом України від 20 травня 2014 року № 1275-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» внесено зміни до статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яку доповнено пунктом 15 наступного змісту - військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. 
Пунктом 1 Розділу II Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію підпункту 3 пункту 4 цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби. 
Згідно з положеннями Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. 
В Україні особливий період розпочався 17 березня 2014 року і триває до теперішнього часу. 
За змістом статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період продовжується з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Аналіз статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» дає підстави зробити висновок, що перелік пільг військовослужбовців та членів їх сімей закріплений у пунктах 1-12 цього Закону та право на отримання саме цих пільг потребує наявність відповідного посвідчення. 
Разом з цим, пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. 
Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. 
Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц, провадження № 61-21025св18.
На підставі викладеного, враховуючи, що ОСОБА_2 є військовослужбовцем, учасником бойових дій, висновок суду першої інстанції про задоволення вимог ПАТ КБ «Правекс-Банк» про солідарне стягнення з ОСОБА_2 пені за невиконання зобов`язання та процентів за користування кредитом, є неправильним, відтак вказані вимоги до нього задоволенню не підлягають.
Разом з тим, апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані та недоведені доводи апелянта про необхідність зменшення розміру заборгованості за тілом кредиту на підставі сплачених ОСОБА_2 коштів відповідно до довідки №350/139/11/562/пс від 09 липня 2021 року, виданої Військовою частиною НОМЕР_1 , оскільки з неї неможливо встановити на погашення яких саме платежів: тіла, процентів, пені чи виконавчого збору, було використано ці кошти. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
На підставі викладеного вище та встановлених у цій справі обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» процентів за користування кредитом за період з 01 серпня 2017 року по 01 листопада 2017 року у розмірі 307,32 дол. США, пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів за період з 07 лютого 2017 року по 07 лютого 2018 року у розмірі 57,08 дол. США є таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права, а тому воно підлягає зміні у цій частині.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану його представником – адвокатом Хейнісом Олександром Григоровичем, на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 грудня 2021 року задовольнити частково.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 грудня 2021 року змінити, зокрема виключити з нього посилання про солідарне стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» процентів за користування кредитом за період з 01.08.2017 по 01.11.2017 у розмірі 307,32 доларів США, пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів за період з 07.02.2017 по 07.02.2018 у розмірі 57,08 доларів США. У задоволенні цих вимог позивача відмовити.
В іншій частині рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.
Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складання повного тексту постанови.

Головуючий                                        О. В. Ковальчук

Судді:                                                Т. Б. Сало

       М. М. Якименко 

       Повний текст постанови виготовлено 02 березня 2022 року