ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2022 року 
м. Київ
справа № 814/2913/13-а
адміністративне провадження № К/9901/4199/20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Кашпур О.В.,
суддів - Радишевської О.Р., Уханенка С.А., 
розглянувши у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу № 814/2913/13-а
за позовом Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України до Публічного акціонерного товариства Енергопостачальна компанія "Миколаївобленерго" (правонаступник Акціонерне товариство "Миколаївобленерго"), за участю третьої особи - Фонду державного майна України - про стягнення коштів в сумі 75   686 634, 57 грн,
за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2019 року, прийняте у складі судді Біоносенка В.В., та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2020 року, прийняту в складі колегії суддів: судді-доповідача Шляхтицького О.І., суддів: Семенюка Г.В., Федусика А.Г.
УСТАНОВИВ:
І. Короткий зміст позовних вимог 
1.          У жовтні 2007 року Державна інспекція з енергозбереження, правонаступником якої є Державне агентство з енергоефективності та енергозбереження України, звернулась до Господарського суду Миколаївської області в порядку адміністративного судочинства з позовом до ВАТ ЕК "Миколаївобленерго" (правонаступник АТ "Миколаївобленерго") з позовом про стягнення 75   686 634, 57 гривень підвищеної плати за нераціональне використання паливно-енергетичних ресурсів в дохід Державного бюджету України.
2.          На обґрунтування позовних вимог зазначалось, що під час проведення комплексної перевірки використання паливно-енергетичних ресурсів в травні 2007 року зафіксовані факти нераціонального (неефективного) використання паливно-енергетичних ресурсів. Застосована територіальним управлінням Державної інспекції з енергозбереження по Миколаївській області до ВАТ ЕК "Миколаївобленерго" підвищена плата за нераціональне використання паливно-енергетичних ресурсів у розмірі 75 686 634,57 гривень, підприємством добровільно не сплачена. Відповідно до пунктів 16, 17 Порядку проведення перевірок ефективності використання паливно-енергетичних ресурсів на підприємствах, в установах та організаціях та усунення фактів їх неефективного використання, ВАТ ЕК "Миколаївобленерго" повинно було внести підвищену плату протягом 30 днів з дня винесення постанови про її застосування. У разі несплати підвищеної плати у зазначений термін грошова сума стягується в судовому порядку. Кошти, отримані внаслідок застосування підвищеної плати за нераціональне використання паливно-енергетичних ресурсів, стягуються в дохід Державного бюджету України.
3.          Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 19.06.2013 справу передано на розгляду до Миколаївського окружного адміністративного суду.
4.          Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 01.10.2013  зупинено провадження у справі № 814/2913/13-а до розгляду Вищим адміністративним судом України справи № К/800/34239/13. 
5.          Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.08.2014  зупинено провадження у справі до розгляду Миколаївським окружним адміністративним судом адміністративної справи № 814/1874/14.
ІІ. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення 
6.          Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2019 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2020 року, позов задоволено частково: стягнуто з Публічного акціонерного товариства Енергопостачальна компанія "Миколаївобленерго" в дохід Державного бюджету України 75 684 133,80 грн (сімдесят п`ять мільйонів шістсот вісімдесят чотири тисячі сто тридцять три гривень вісімдесят копійок) підвищеної плати за нераціональне використання паливно-енергетичних ресурсів; в задоволенні позову в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства Енергопостачальна компанія "Миколаївобленерго" в дохід Державного бюджету України 2 500,77 грн (дві тисячі п`ятсот гривень сімдесят сім копійок) підвищеної плати за нераціональне використання паливно-енергетичних ресурсів відмовлено.
7.          Вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій виходили з того, що на час звернення позивача до суду з позовом існували грошові зобов`язання на суму 75 684 133,80 гривень. 
ІІІ. Короткий зміст вимог касаційної скарги
8.          Не погоджуючись із рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2019 року та постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2020 року, посилаючись на порушення судами першої та  апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, Акціонерне товариство "Миколаївобленерго" подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати зазначені судові рішення судів першої та  апеляційної інстанцій в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
9.          Касаційна скарга обґрунтована тим, що судами першої та апеляційної інстанцій не були застосовані норми частини 1 статті 58 Конституції України, яка передбачає, що закони та інші нормативно-правові акти України не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Враховуючи те, що діючими нормами Закону України "Про енергозбереження" скасовані економічні санкції за марнотратне витрачання паливно-енергетичних ресурсів, суди попередніх інстанцій повинні були застосувати статтю 58 Конституції України щодо пом`якшення або скасування відповідальності Акціонерного товариства "Миколаївобленерго". 
10.          Також судами першої та апеляційної інстанцій, на думку касатора, необґрунтовано відхилений як доказ висновок судово-економічної експертизи від 26.04.2019 та пояснення експерта.
ІV. Позиція інших учасників справи.
11.          Позивач надав до суду відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.
V. Рух справи у суді касаційної інстанції
12.          Ухвалою Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Кашпур О.В., суддів: Радишевської О.Р., Уханенка С.А., від 26 лютого 2020 року відкрито касаційне провадження за скаргою Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2019 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2020 року.
13.          Ухвалою Верховного Суду від 09 лютого 2022 року справу призначено до розгляду в попередньому судовому засіданні на 10 лютого  2022 року.
VI. Стислий виклад обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій
14.          Як установлено судами першої та апеляційної інстанцій та вбачається з матеріалів справи, ПАТ "Миколаївобленерго" зареєстровано як юридична особа 30.04.1999. Основним видом діяльності є розподілення електроенергії.
15.          29.05.2007 спеціалістами Територіального управління Державної інспекції з енергозбереження по Миколаївській області складено акт №18-14/03.100.23-119 комплексної перевірки з питань енергозбереження підприємств електричних мереж 800-0,4 кВ.
16.          Згідно з висновком перевірки, стан дотримання законодавчих, нормативно-правових актів з енергозбереження незадовільний. В ході перевірки виявлено понаднормативні технологічні втрати електроенергії. Відсутні затверджені питомі норми витрат паливно-енергетичних ресурсів на вироблення теплової енергії. Відсутня програма відновлення генеруючих потужностей малих ГЕС та доведення її до проектної 2915 КВА без врахування Костянтинівської ГЕС потужністю 900 КВА, яка знаходиться відповідно договору від 07.09.2000 з ТОВ НВП Мережа. Обсяг виробленої у 2006 році малими ГЕС електроенергії складає 28% від встановленої потужності та 42% від робочої. У проекті електричної котельні, яка експлуатується в опалюваний період в підвальному приміщенні адміністративної будівлі по вул. Сигрина, 46, відсутні технічні умови, погодження і проходження експертизи проекту та акт вводу в експлуатацію.
17.          За наслідками перевірки 31.05.2007 в.о. начальника Територіального управління Державної інспекції з енергозбереження по Миколаївській області прийнято постанову № 18-14/03.100.23-119П/1 про застосування подвійної плати за перевитрати 1,5 тис.куб.м. природного газу до ВАТ ЕК "Миколаївобленерго" у розмірі 2 500,77 гривень, а також постанову № 18-14/03.100.23-119П/2 про застосування подвійної плати за перевитрату 227007,0 тис.кВт год електричної енергії до ВАТ ЕК "Миколаївобленерго" у розмірі 75 684 133,80 гривень.
18.          Не погоджуючись з вказаними постановами, Акціонерне товариство "Миколаївобленерго" звернулося до суду з позовами про їх оскарження. 
19.          Постановою  Вищого адміністративного суду України від 12.05.2016 у справі  2а-1790/12/1470 було скасовано постанову територіального управління Державної інспекції з енергозбереження по Миколаївській області про застосування підвищеної плати за нераціональне використання газу та інших паливно-енергетичних ресурсів від 31 травня 2007 року № 18-14/03.100.23-119 П/1 про застосування подвійної плати у розмірі 2 500,77 гривень.
20.          Постанова № 18-14/03.100.23-119П/2 про застосування подвійної плати у розмірі 75 684 133,80 гривень, яка слугувала підставою для звернення Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України до суду також була предметом розгляду у адміністративній справі № 22-а-5564/08.
21.          Одеський апеляційний адміністративний суд постановою від 02.06.2009, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16.12.2009, відмовив у задоволенні адміністративного позову ВАТ Енергопостачальна компанія "Миколаївобленерго" до Державної інспекції з енергозбереження про визнання нечинною постанови Територіального управління Державної інспекції з енергозбереження по Миколаївській області № 18-14/03.100.23-119 П/2 від 31.05.2007 про застосування подвійної плати у розмірі 75 684 133,80 гривень.
VIІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХНЬОГО ЗАСТОСУВАННЯ 
22.          Частина 2 статті 19 Конституції України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частина 1 статті 58 Конституції України. Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
23.          Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України)
Частина 2 статті 2 КАС України. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
24.          Відповідно до статті 5 Закону України "Про енергозбереження"№ 74/94-ВР від 01.07.1994 (у редакції, чинній на момент звернення до суду) суб`єктами правового регулювання відносин у сфері енергозбереження є юридичні та фізичні особи, в результаті діяльності яких здійснюються: проведення енергозберігаючої політики та заходів щодо енергозбереження в усіх галузях народного господарства - промисловості, транспорті, будівництві, сільському господарстві тощо, соціальній сфері та побуті, а також у сфері міждержавного та міжнародного співробітництва; видобування, переробка, транспортування, виробництво, зберігання та використання всіх видів палива, теплової та електричної енергії; виробництво та поставка енергетичного та енергоспоживаючого обладнання, машин, механізмів, конструкційних, будівельних матеріалів та іншої продукції, приладів обліку, контролю і регулювання витрачання енергоресурсів; науково-дослідні, проектно-конструкторські, експертні, спеціалізовані, монтажні, налагоджувальні, ремонтні та інші види робіт і послуг, пов`язані з підвищенням ефективності використання та економії паливно-енергетичних ресурсів; роботи, пов`язані з розвитком і використанням нетрадиційних поновлюваних джерел енергії, вторинних енергетичних ресурсів, процесів заміщення дефіцитних видів палива; визначення пріоритетних напрямів екологічно чистої енергетики і створення нових джерел енергії та видів палива; інформаційне забезпечення народного господарства та населення з проблем енергозбереження і використання нових джерел енергії та видів палива; створення ефективних систем управління та засобів контролю за енергозбереженням.
Згідно з статтею 11 Закону України "Про енергозбереження" № 74/94-ВР від 01.07.1994 (у редакції, чинній , на момент звернення до суду) економічні заходи для забезпечення енергозбереження передбачають:
а) комплексне застосування економічних важелів та стимулів для орієнтації управлінської, науково-технічної і господарської діяльності підприємств, установ та організацій на раціональне використання і економію паливно-енергетичних ресурсів;
б) визначення джерел і напрямів фінансування енергозбереження;
в) створення бази для реалізації економічних заходів управління енергозбереженням у вигляді системи державних стандартів, які містять показники питомих витрат паливно-енергетичних ресурсів для основних енергоємних видів продукції та технологічних процесів в усіх галузях народного господарства;
г) використання системи державних стандартів у сфері енергозбереження при визначенні розмірів надання економічних пільг та застосування економічних санкцій;
д) введення відрахувань від вартості фактично використаних підприємствами паливно-енергетичних ресурсів;
е) введення плати за нераціональне використання паливно-енергетичних ресурсів у вигляді надбавок до діючих цін та тарифів залежно від перевитрат паливно-енергетичних ресурсів щодо витрат, встановлених стандартами;
є) застосування економічних санкцій за марнотратне витрачання палива та енергії внаслідок безгосподарної або некомпетентної діяльності працюючих;
ж) надання юридичним і фізичним особам субсидій, дотацій, податкових, кредитних та інших пільг для стимулювання розробок, впровадження патентних винаходів та використання енергозберігаючих технологій, обладнання і матеріалів;
з) матеріальне стимулювання колективів та окремих робітників за ефективне використання та економію паливно-енергетичних ресурсів, впровадження розробок, захищених патентом.
25.          Відповідно до Положення про Державну інспекцію з енергозбереження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.2000 № 1039 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Державна інспекція з енергозбереження є урядовим органом державного управління, яка відповідно до законодавства виконує контрольно-наглядові функції щодо використання паливно-енергетичних ресурсів, що діє у складі Держкоменергозбереження і йому підпорядковується.
Державний комітет України з енергозбереження наказом від 04.08.2000 № 64 «Про затвердження Порядку проведення перевірок ефективності використання паливно-енергетичних ресурсів на підприємствах, в установах та організаціях та усунення фактів ії неефективного використання», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.09.2000 за № 653/4874, визначив механізм накладення та стягнення підвищеної плати.
VІІІ.ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
26.          Верховний Суд наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, на підставі встановлених фактичних обставин справи. 
27.          Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
28.          У касаційній скарзі відповідач не погоджується з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій в частині задоволених позовних вимог про стягнення з Публічного акціонерного товариства Енергопостачальна компанія "Миколаївобленерго" в дохід Державного бюджету України 75 684 133, 80 грн (сімдесят п`ять мільйонів шістсот вісімдесят чотири тисячі сто тридцять три гривні вісімдесят копійок) підвищеної плати за нераціональне використання паливно-енергетичних ресурсів.
29.          За правилами частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
30.          Як правильно встановлено судами попередніх інстанцій, на теперішній час існує судове рішення у справі № 22-а-5564/08, яке набрало законної сили і яким відмовлено у задоволенні позову ПАТ ЕК "Миколаївобленерго" про визнання нечинною постанови № 18-14/03.100.23-119П/2 про застосування подвійної плати у розмірі 75 684 133, 80 гривень.
31.          За результатами вказаного судового розгляду було встановлено, зокрема, що перевитрати електричної енергії є підставою для застосування до ВАТ ЕК "Миколаївобленерго" економічних санкцій у вигляді підвищеної плати за нераціональне використання газу та інших паливно-енергетичних ресурсів. 
32.          Отже, питання правомірності визначення відповідачем подвійної плати за нераціональне використання інших паливно-енергетичних ресурсів у розмірі 75684 133,80 гривень вже встановлено рішенням суду у адміністративній справі, а тому в силу приписів частини 4 статті 78 КАС України ця обставина звільнена від доказування.
33.          З огляду на викладене, суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано не досліджували питання вартості електроенергії у 2006 році, норми питомих витрат палива та енергії, перевитрат електроенергії, а також інших фактичних обставин, оскільки ним вже надано оцінку іншим адміністративним судом, під час розгляду адміністративної справи № 22-а-5564/08.
34.          Також колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що висновок судово-економічної експертизи від 26.04.2019 та пояснення експерта Корсакова В.П., надані в судовому засіданні суду першої інстанції, не можна враховувати як доказ, оскільки правомірність виникнення грошового зобов`язання не є предметом розгляду в цій справі та ці питання досліджувалися та вирішувалися під час розгляду адміністративної справи № 22-а-5564/08 .
35.          Як вбачається із змісту ухвали Вищого адміністративного суду від 16.12.2009, суд, констатуючи правомірність постанови № 18-14/03.100.23-119П/2 про застосування подвійної плати у розмірі 75 684 133,80 гривень, серед іншого зазначив, що розрахунок штрафних санкцій складає подвійну оплату за перевитрату 227007 тис.кВт год електричної енергії.
36.          Тобто, обставини щодо правильності розрахунку встановлені судовим рішенням.
37.          Також суди попередніх інстанцій обґрунтовано зазначали про те, що  на час винесення позивачем постанови №18-14/03.100.23-119П/2, а також на час звернення до суду з цим позовом, редакція Закону України "Про енергозбереження" передбачала введення плати за нераціональне використання паливно-енергетичних ресурсів у вигляді надбавок до діючих цін та тарифів залежно від перевитрат паливно-енергетичних ресурсів щодо витрат, встановлених стандартами; застосування економічних санкцій за марнотратне витрачання палива та енергії внаслідок безгосподарної або некомпетентної діяльності працюючих (підпункти е, є статті 11 Закону України Про енергозбереження ).
38.          За змістом пункту 17 Порядку проведення перевірок ефективності використання паливно-енергетичних ресурсів на підприємствах, в установах та організаціях та усунення фактів їх неефективного використання, затвердженого наказом Державного комітету України з енергозбереження від 04.08.2000 № 64, який втратив чинність від 12.07.2013, але діяв на час звернення позивача з цим позовом, було передбачено право на стягнення в судовому порядку несплаченої у добровільному порядку суми підвищеної плати за нераціональне використання паливно-енергетичних ресурсів.
39.          Отже, з огляду на те, що на час звернення позивача до суду з позовом до відповідача існували як грошові зобов`язання на суму 75 684 133, 80 гривень так і право на звернення до суду, суди першої та апеляційної інстанції дійшли правильних висновків про те, що позовні вимоги в частині стягнення підвищеної плати за нераціональне використання паливно-енергетичних ресурсів в дохід Державного бюджету України в розмірі 75 684 133, 80 гривень підлягають задоволенню.
40.          Помилковими є посилання касатора, як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог, на те, що судами першої та апеляційної інстанцій не були застосовані норми частини 1 статті 58 Конституції України, оскільки спірні правовідносини виникли на момент чинності  Закону України "Про енергозбереження" у редакції, яка передбачала застосування економічних санкцій, що зумовило грошове зобов`язане відповідача та, відповідно, право звернення до суду про стягнення цього грошового зобов`язання. 
41.          За загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Відповідальність можлива лише за наявності в законі чи іншому нормативно-правовому акті визначення правопорушення, за яке така юридична відповідальність особи передбачена і яка може реалізовуватись у формі примусу зі сторони уповноваженого державою органу.
42.          Отже, до вчинених у зазначений період правопорушень має застосовуватися той закон, під час дії якого вони здійснені.
43.          Оскарження судового рішення в апеляційному та касаційному порядках, а також зміни у законодавстві не впливають на предмет позову, який склався на час виникнення спірних правовідносин.
44.          Ураховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при прийнятті оскаржуваних судових рішень  і погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі.
45.          За таких обставин, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.
ІХ. Судові витрати
46.          Ураховуючи результат касаційного розгляду, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
П О С Т А Н О В И В :
1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" залишити без задоволення.
2. Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 серпня                 2019 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2020 року в справі № 814/2913/13-а залишити без змін.
3. Судові витрати не розподіляються.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                                                      О. В. Кашпур          
Судді:                                                                                 О. Р. Радишевська
                                                                                          С.А. Уханенко