КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 758/2672/19	 	
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2954/2022	 	
Головуючий у суді першої інстанції: Захарчук С.С.	 	
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.	 	
 
11 січня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого - Семенюк Т.А
Суддів -Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,
при секретарі - Максюк І.Г.,
розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Астаніної Лариси Дмитрівни в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 18 червня 2021 року за заявою ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяна Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -
 
В С ТА Н О В И В :
 
У лютому 2019 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 23 березня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено.
Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 15.10.2018 року, зареєстрований у реєстрі під №9083, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. Стягнуто з відповідача на користь позивача 768,40 грн. судового збору. 
У березні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі посилаючись в обґрунтування на те, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 23.03.2020 року її позов задоволено, але судом не розглянуто вимоги щодо стягнення з ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» на її користь витрат на правничу допомогу.
Просила ухвалити додаткове рішення про стягнення з ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» на її користь витрати на правову допомогу у розмірі 11000 грн.
Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 18 червня 2021 року відмовленоу прийнятті додаткового рішення за заявою ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі.
Не погоджуючись з ухвалою суду, Астаніна Л.Д. в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нове рішення, яким задовольнити заяву та стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 6 000 грн. витрат на правничу допомогу, вважає, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом порушено норми процесуального права та не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції не врахував, що формалізованої форми детального опису наданих правничих послуг не існує, тому позивач має право надавати ці відомості в довільній формі. 
Зазначила, що до позову було додано належним чином засвідчені копії договору №01/02/19-1 про надання правової допомоги від 01.02.2019 року та Додатку №1 до нього, актів прийому - передачі правової допомоги та копії квитанцій про сплату за надання правової допомоги на загальну суму 5 000 грн., тому вважає, що висновок суду щодо відсутності доказів понесених судових витрат стороною позивача не відповідає обставинам справи.
Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив, що за положеннями ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.
Відмовляючи в ухваленні додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Проте, колегія суддів з таким висновком суду погодитись не може, з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи при подачі позовної заяви позивач вказала, що витрати на правничу допомогу складають 8 500 грн.
На підтвердження витрат ОСОБА_2 в суді першої інстанції надала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер серії КВ №399874 на надання правової допомоги та Договір про надання правової допомоги №01/02/19-1 від 01 лютого 2019 року, укладений між ОСОБА_2 та адвокатським об`єднанням «ЮСТАРК» в особі керуючого партнера Зайцева С.В. (а.с. 27-28), акт про прийняття-передачу наданої правової допомоги від 12 лютого 2019 року (а.с. 24), виписку від 23.02.2019 року на суму платежу 1500 грн. та меморіальний ордер №МАВ8896564 від 13.02.2019 року на суму платежу 500 грн. (а.с. 22-23).
Відповідно до п.п. 3.1 - 3.4 Договір про надання правової допомоги №01/02/19-1 від 01 лютого 2019 року, сторони домовились, що гонорар за Договором сплачується за кожну процесуальну дію вчинену Адвокатським об`єднанням, вартість яких визначається у додатках до цього договору, що є невід`ємною частиною Договору.
За результатами надання правової допомоги складається акт, що підписує представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої Адвокатським об`єднання правової допомоги і її вартість.
Акт про надання правової допомоги вважається підписаним, якщо протягом 5 днів з моменту його отримання Клієнтом, останній не надав Адвокатському об`єднанню письмові аргументовані заперечення на цей акт.
Сума, відповідно до п. 3.1. даного Договору є гонораром Адвокатського об`єднання за надання правової допомоги та поверненню не підлягає.
Згідно п.п. 1, 2 Акту про прийняття-передачу наданої правової допомоги за договором про надання правової допомоги від 01.02.2019 рокуАдвокатське об`єднання надало клієнту правову допомогу відповідно до додатку № 1 до договору про надання правової допомоги від 01.02.2019, а клієнт прийняв надану правову допомогу.
Гонорар за надану правову допомогу, вказаний у п. 1 цього акту, становить 2 000 (дві тисячі) грн.
У постанові Верховного Суду №308/15007/15-ц від 15.05.2019 суд дійшов висновку, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
Відповідно до ч. 8 ст 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
У березні 2021 року ОСОБА_2 подала заяву про ухвалення додаткового рішення в якому просила стягнути з відповідача на її користь 11 000 грн., не надавши при цьому доказів на підтвердження понесених витрат на суму 9 000 грн. 
В апеляційній скарзі позивач просила скасувати ухвалу суду від 18.06.2021 року та стягнути з відповідача на її користь 6000 грн. витрат на правничу допомогу. 
Колегія суддів вважає, обґрунтованими доводи апелянта, щодо наявності необхідних документів  на підтвердження факту  реальної сплати  позивачем грошових коштів в сумі 2000 грн. за надану правову допомогу у вказаній справі, натомість витрати на правничу допомогу в розмірі 4 000 грн. не обгрунтовані належним чином, а тому задоволенню не підлягають.
До апеляційної скарги представник ОСОБА_2 - адвокат Астаніна Л.Д. додала Додаток №1 до Договору №01/02/19-1 від 01 лютого 2019 року, виписку від 22.02.2019 року на суму платежу 1500 грн., меморіальні ордері від 13.06.2019, 12.03.2019, 21.06.2019, 12.03.2019, 15.07.2019, 12.06.2019, проте колегія суддів не приймає нові докази до уваги, виходячи з наступного.
За правилами частин 1, 3 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Відповідно до положень статті 83 ЦПК України, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії. спрямовані на отримання вказаного доказу.
Доводів щодо неможливості подачі вказаних доказів до суду першої інстанції, скаржник в апеляційній скарзі не зазначала, позовну заяву подано у лютому 2019 року, рішення у справі ухвалено 23.03.2020 року, із заявою про ухвалення додатково рішення ОСОБА_2 звернулась 01.03.2021 року, тобто позивач мала достатньо часу для подачі всіх наявних доказів, у зв`язку із чим колегія суддів не вбачає правових підстав для прийняття нових доказів.
В апеляційній скарзі Астаніна Л.Д. в інтересах ОСОБА_2 також просила стягнути з відповідача на її користь судові витрати, понесені скаржником в апеляційному провадженні.
На підтвердження витрат на правову допомогу апелянт надала: Договір про надання послуг з правничої допомоги від 31.08.2021 укладений між ОСОБА_2 та адвокатом Астаніною Л.Д., опис послуг з професійної правничої допомоги від 04.09.2021 року та квитанцію до прибуткового касового одреда №5 від 04.09.2021 року на суму 3 000 грн.
З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь скаржника компенсацію витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, понесення яких доведено належними доказами, відповідно до ч. 2 п. 3 ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1140 грн.
Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Отже, переглядаючи справу, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги і скасування ухвали суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, - 
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу Астаніної Лариси Дмитрівни в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити частково.
Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 18 червня 2021 року - скасувати, прийняти нову постанову наступного змісту.
Заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення - задовольнити.
Ухвалити в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяна Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, додаткове рішення, яким заяву ОСОБА_2 задовольнити частково.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (ЄДРПОУ: 14282829, адреса: вул. Андріївська 4, м. Київ, 04070) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) витрати на правничу допомогу в розмірі 2 000 грн.   
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (ЄДРПОУ: 14282829, адреса: вул. Андріївська 4, м. Київ, 04070) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) витрати на правову допомогу в розмірі 1140 грн.   
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (ЄДРПОУ: 14282829, адреса: вул. Андріївська 4, м. Київ, 04070) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 )  судовий збір в розмірі 227 грн.
Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
 
Повний текст постанови виготовлений 20 січня 2022 року.

Головуючий  

Судді