П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/3545/21 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Гнап Д.Д.   
Суддя-доповідач -  Гонтарук В. М.   
21 грудня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Гонтарука В. М. 
суддів:  Білої Л.М.  Матохнюка Д.Б. , 
секретар судового засідання: Бень Я.О., 
за участю:
представника відповідача: Поплавського Євгенія Михайловича

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення коштів, 
В С Т А Н О В И В :
в березні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому від 24 лютого 2021 року №17-о/с «Про звільнення працівників ТУ ДБР у м.Хмельницькому у зв`язку зі скороченням посад» в частині звільнення ОСОБА_1 з посади слідчого третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому з 01 березня 2021 року;
- поновити ОСОБА_1 на посаді слідчого третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому з 02 березня 2021 року, або на іншій рівнозначній посаді;
- стягнути з Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 02 березня 2021 року по день ухвалення судом рішення у даній справі;
- допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення позивача на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць (згідно частини першої статті 371 КАС України );
- встановити судовий контроль за виконанням судового рішення в частині поновлення позивача на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць, яке підлягає негайному виконанню - в цій частині зобов`язати відповідача у двотижневий термін з дня ухвалення судом рішення подати звіт про виконання судового рішення у відповідності до ст. 382 КАС України.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись з прийнятим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
11 жовтня 2021 року до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність її доводів.
13.12.2021 року до суду від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки представник позивача, буде брати участь в розгляді справи №924/935/21, як представник, судове засідання якої призначено на 10.30 год. 21.12.2021 року в Господарському суді Хмельницької області.
Дослідивши вказане клопотання, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.2 ст.44 КАС України, учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.
Колегія суддів зазначає, що у відповідності до ст. 309 КАС України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
З матеріалів справи встановлено, що ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року відкрито провадження у справі.
Згідно ухвали суду від 02 листопада 2021 року розгляд справи було призначено на 23 листопада 2021 року.
Оскільки  18 листопада 20201 року від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення судового засідання, яке було підтримане представником позивача, судом ухвалою від 23 листопада 2021 року було задоволено клопотання сторін та відкладено судове засідання на 07 грудня 2021 року. Крім того, за клопотанням представника позивача продовжено строк розгляду справи на 15 днів.
У зв`язку з тим, що один із членів колегії перебував у відпустці, справа була знята з розгляду та призначено наступне судове засідання на 21.12.2021 року.
Як вбачається зі змісту клопотання представника позивача, останній як на неможливість прибуття посилається на його зайнятість у іншому судовому засіданні.
Тобто, в даному випадку представник позивача надав перевагу  одній справі іншою.
З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що в даному випадку строк розгляду справи закінчився 11 грудня 2021 року, при цьому вказані представником позивача у клопотання підстави для відкладення судового засідання, а саме знаходження представника у іншому судовому засіданні,   не є тими поважними причинами, за яких необхідно відкласти розгляд справи, а тому з метою дотримання строків розгляду даної адміністративної справи, в задоволенні клопотання необхідно відмовити.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що наказом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому від 23.11.2018 №25-о/с "Про призначення" ОСОБА_1 призначено на посаду слідчого Третього слідчого відділу ( Відділу з розслідування військових злочинів) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, як обраного за конкурсом з 27.11.2018 з випробувальним строком 6 місяців.
Наказом № 31-о/с Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому від 28.11.2018 "Про переведення" ОСОБА_1 переведено на посаду слідчого Третього слідчого відділу (Відділу з розслідування військових злочинів) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому за його згодою з 28 листопада 2018 року з випробувальним строком 5 місяців.
29 квітня 2019 року ОСОБА_2 присвоєно 8 ранг державного службовця, як такому, що пройшов випробування.
28 грудня 2020 року позивач отримав письмове попередження про наступне звільнення у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок затвердження структури територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, відповідно до наказу Державного бюро розслідувань від 15 жовтня 2020 року №581 «Про затвердження структури та штатної чисельності територіальних управлінь Державного бюро розслідувань», від 20 жовтня 2020 року №200дск «Про затвердження змін штатного розпису територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому», наказу територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому від 20 жовтня 2020 року №78-о/с «Про попередження працівників». Його попереджено про наступне звільнення з посади слідчого третього слідчого відділу (відділу з розслідування військових злочинів) Територіального управління Державного бюро розслідувань, що відбудеться не раніше ніж через 30 календарних днів з моменту вручення цього попередження. Підставою звільнення зазначено пункт 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу».
01 березня 2021 року позивач отримав наказ ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому від 24.02.2021 №17о/с «Про звільнення працівників ТУ ДБР у місті Хмельницькому у зв`язку із скороченням посад», відповідно до якого на підставі пункту 1 (скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців) частини першої та частини четвертої статті 87, статті 89 Закону України «Про державну службу», статті 24 Закону України «Про відпустки», у зв`язку із скороченням посад державної служби внаслідок затвердження структури та штатної чисельності і змін до штатного розпису Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, керуючись пунктом 5 частини третьої статті 13 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» припинено державну службу за ініціативою суб`єкта призначення та звільнено з посади з 01 березня 2021 року ОСОБА_1 , слідчого третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому.
Вважаючи такий наказ протиправним, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржуваний наказ є таким, що прийнятий у межах повноважень, у спосіб та у порядку, що визначенні чинним законодавством, а тому підстави для його скасування відсутні.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до приписів частини 2 та 3 статті 14 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» від 12.11.2015 №794-VII, (в редакції, чинній на дату призначення позивача на посаду слідчого третього слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого в місті Хмельницькому, служба в Державному бюро розслідувань є державною службою особливого характеру, що полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України. Час проходження служби в Державному бюро розслідувань зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону. На службу до Державного бюро розслідувань приймаються на конкурсній основі в добровільному порядку (за контрактом) громадяни України, які спроможні за своїми особистими, діловими та моральними якостями, віком, освітнім і професійним рівнем та станом здоров`я ефективно виконувати відповідні службові обов`язки. Кваліфікаційні вимоги та критерії професійної придатності для зайняття посад у цих підрозділах затверджуються Директором Державного бюро розслідувань. Призначення на посади у Державному бюро розслідувань, крім посад, визначених у частині першій статті 10, частині першій статті 13 та частині першій статті 24 цього Закону, здійснюється за результатами відкритого конкурсу, що проводиться в порядку, визначеному Директором Державного бюро розслідувань на основі Типового порядку проведення відкритого конкурсу, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про державну службу» №889-VIII (далі - Закон №889) державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.
Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.
Згідно з частиною 1 статті 3 Закону №889 цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.
Відповідно до статті 1 Закон України "Про Державне бюро розслідувань" (у редакції, чинній до 27.12.2019) державне бюро розслідувань є центральним органом виконавчої влади, що здійснює правоохоронну діяльність з метою запобігання, виявлення, припинення, розкриття та розслідування злочинів, віднесених до його компетенції.
Отже, законодавець при регулюванні трудових відносин при проходженні та припинені державної служби згідно Закону України «Про державну службу» та державної служби особливого характеру, згідно Закону України «Про Державне бюро розслідувань», встановив певні відмінності у правовому статусі осіб, які належать до різних за родом і умовами діяльності категорій службовців, у тому числі введено особливості щодо проходження служби та реалізації повноважень службовців Державного бюро розслідувань.
При цьому, враховуючи правовий статус Державного бюро розслідувань, державні службовці, які працюють у вказаному правоохоронному органі на відміну від державних службовців органів виконавчої влади мають певні особливості вступу, проходження та припинення державної служби, які визначені спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про Державне бюро розслідувань».
З матеріалів справи встановлено, що згідно записів у трудовій книжці позивача, копія якої міститься матеріалах адміністративної справи позивач у період із листопада 2018 року по 01 березня 2021 перебував у трудових відносинах із ТУ ДБР розташованому у м. Хмельницькому та мав статус державного службовця.
В силу пункту 4 частини першої статті 83 Закону № 889-VІІ державна служба припиняється за ініціативою суб`єкта призначення (ст.ст. 87, 87-1 цього Закону)
Судом встановлено та не заперечується сторонами, що при звільненні позивача відповідач керувався п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу".
Пунктом 1 частини 1 статті 87 Закону України "Про державну службу" (у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.
Слід зазначити, що редакція статті 87 Закону № 889-VIIІ зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 19 вересня 2019 року № 117-IX "Про внесення змін до деяких законів України щодо перезавантаження влади", які набули чинності з 25 вересня 2019 року, була чинною на момент прийняття оскаржуваних наказів про звільнення та підлягала застосуванню.
Відповідно до ч.3 ст. 87 Закону №889, в редакції Закону №440-IX від 14.01.2020, суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). При цьому не застосовуються положення законодавства про працю щодо обов`язку суб`єкта призначення отримання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення.
Державний службовець, якого звільнено на підставі пункту 1 частини першої цієї статті, у разі створення в державному органі, з якого його звільнено, нової посади чи появи вакантної посади, що відповідає кваліфікації державного службовця, протягом шести місяців з дня звільнення за рішенням суб`єкта призначення може бути призначений на рівнозначну або нижчу посаду державної служби, якщо він був призначений на посаду в цьому органі за результатами конкурсу.
02 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 12 грудня 2019 року №378-IX «Про внесення змін до Кодексу законів про працю України», яким внесені зміни до Кодексу законів про працю України та викладено його у новій редакції.
Нормами зазначеного Закону змінено порядок скорочення державних службовців.
Так, відповідно до частини 6 статті 49-2 КЗпП України вивільнення працівників, які мають статус державних службовців відповідно до Закону України «Про державну службу», здійснюється у порядку, визначеному цією статтею, з урахуванням таких особливостей:
про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за 30 календарних днів;
у разі вивільнення працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу не застосовуються положення частини другої статті 40 цього Кодексу та положення частини другої цієї статті;
не пізніше ніж за 30 календарних днів до запланованих звільнень первинним профспілковим організаціям надається інформація щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також проводяться консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень.
Отже, після внесення Законом України від 14 січня 2020 року №440-IX змін у Закон України «Про державну службу» положення статті 49-2 КЗпП України в частині обов`язку власника або уповноваженого ним органу запропонувати працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації на державних службовців не поширюються.
Матеріалами адміністративної справи підтверджується та позивачем не заперечується, що його було попереджено про наступне звільнення.
Національне агентство України з питань державної служби відповідно до пункту 3 частини третьої статті 13 Закону України «Про державну службу» надало «Роз`яснення щодо процедури вивільнення державних службовців у зв`язку з припиненням державної служби за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 Закону України «Про державну службу») від 20.02.2020 №86 р/з» згідно з якими при звільненні державних службовців у зв`язку з припиненням державної служби за ініціативою суб`єкта призначення, зокрема, відповідно до пункту 1 чи пункту 1-1 частини першої статті 87 Закону, положення статті 49-2 Кодексу законів про працю України не застосовуються.
Колегія суддів зазначає, що трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини, або коли про це йдеться у спеціальному законі.
Оскільки положеннями спеціального законодавства, а саме нормами Закону №889 на час прийняття оскаржуваного наказу було врегульовано процедуру звільнення державного службовця у зв`язку із скороченням чисельності або штату працівників, то в даному випадку саме норми спеціального законодавства підлягають застосуванню, а тому доводи позивача про недотримання гарантій, визначених КЗпП України та допущення дискримінації, суд вважає помилковими з огляду на викладене вище.
Аналізуючи доводи апелянта стосовно протиправності підстав для звільнення позивача з посади, у зв`язку з  скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовця, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 1 Закон України "Про Державне бюро розслідувань" (у редакції, чинній до 27.12.2019) державне бюро розслідувань є центральним органом виконавчої влади, що здійснює правоохоронну діяльність з метою запобігання, виявлення, припинення, розкриття та розслідування злочинів, віднесених до його компетенції.
Верховна Рада України, з метою удосконалення правових основ організації та діяльності ДБР, 03 грудня 2019 року прийняла Закон № 305-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення діяльності Державного бюро розслідувань» (далі - Закон №305), який набрав чинності 27 грудня 2019 року.
Зокрема, Законом №305 внесено зміни у ст. 1 Закону України "Про Державне бюро розслідувань" (Відомості Верховної Ради України, 2016 р., №6, ст. 55 із наступними змінами).
Так, згідно зі статтею 1 Закон України "Про Державне бюро розслідувань" (у редакції, чинній з 27.12.2019) державне бюро розслідувань є державним правоохоронним органом, на який покладаються завдання щодо запобігання, виявлення, припинення, розкриття та розслідування кримінальних правопорушень, віднесених до його компетенції.
Отже, із Законом України від 03.12.2019 №305 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення діяльності Державного бюро розслідувань», який набрав чинності з 27.12.2019 відбулась зміна правового статусу Державного бюро розслідувань: з центрального органу виконавчої влади на державний правоохоронний орган.
Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 14 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» від 12.11.2015 №794-VII (далі - Закон №794, в редакції, станом на дату виникнення спірних правовідносин) до працівників Державного бюро розслідувань належать особи рядового і начальницького складу, державні службовці та особи, які уклали трудовий договір (контракт) із Державним бюро розслідувань.
Служба в Державному бюро розслідувань є державною службою особливого характеру, що полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України. Час проходження служби в Державному бюро розслідувань зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.
На службу до Державного бюро розслідувань приймаються на конкурсній основі в добровільному порядку (за контрактом) громадяни України, які спроможні за своїми особистими, діловими та моральними якостями, віком, освітнім і професійним рівнем та станом здоров`я ефективно виконувати відповідні службові обов`язки.
Прийняття громадян України на службу до Державного бюро розслідувань без проведення конкурсу забороняється, крім випадків, передбачених цим Законом.
Кваліфікаційні вимоги та критерії професійної придатності для зайняття посад у підрозділах Державного бюро розслідувань затверджуються Директором Державного бюро розслідувань.
Призначення на посади у Державному бюро розслідувань, крім посад Директора Державного бюро розслідувань, керівника підрозділу внутрішнього контролю центрального апарату Державного бюро розслідувань та керівників підрозділів внутрішнього контролю територіальних управлінь Державного бюро розслідувань, здійснюється за результатами відкритих конкурсів, що проводяться конкурсними комісіями з проведення конкурсів на зайняття посад працівників Державного бюро розслідувань. Типове положення про конкурсну комісію та порядок проведення відкритого конкурсу затверджує Директор Державного бюро розслідувань.
Порядок присвоєння спеціальних звань особам рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань та їх співвідношення з іншими спеціальними, а також військовими званнями і рангами державних службовців затверджується Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч.5 ст. 14 Закону №794 трудові відносини працівників Державного бюро розслідувань регулюються цим Законом (у частині переведення працівників Державного бюро розслідувань на нижчі або рівнозначні посади та звільнення осіб рядового та начальницького складу), законодавством про працю, державну службу та укладеними трудовими договорами (контрактами). На державних службовців Державного бюро розслідувань поширюється дія Закону України "Про державну службу". Посади державних службовців Державного бюро розслідувань відносяться до відповідних категорій посад державної служби в порядку, встановленому законодавством.
Статтею 14-3 Закону №794 передбачено, що державні службовці можуть бути переведені у системі Державного бюро розслідувань за їхньою згодою без обов`язкового проведення конкурсу на іншу нижчу або рівнозначну вакантну або тимчасово вакантну посаду, за умови їх відповідності кваліфікаційним вимогам та критеріям професійної придатності для відповідної посади, у порядку, визначеному Законом України "Про державну службу".
Особи рядового і начальницького складу можуть бути переведені у системі Державного бюро розслідувань, у тому числі з територіального управління до центрального апарату Державного бюро розслідувань, за їхньою згодою без обов`язкового проведення конкурсу на іншу нижчу або рівнозначну вакантну або тимчасово вакантну посаду, за умови їх відповідності кваліфікаційним вимогам та критеріям професійної придатності для відповідної посади.
Переведення осіб рядового і начальницького складу може здійснюватися за їхньою ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших закладів, установ системи Державного бюро розслідувань, які порушили питання про переведення.
Відповідно до матеріалів справи судом встановлено, що у чинному штатному розписі ТУ ДБР у м. Хмельницькому відсутні посади державної служби обсяг та перелік функціональних завдань та обов`язків за якими є рівнозначними з посадою слідчого третього слідчого відділу слідчого управління ТУ ДБР у м. Хмельницькому, яку займав ОСОБА_1 .
Відповідно до ч.6 ст. 9 Закону №794 територіальні управління Державного бюро розслідувань діють на підставі положень, що затверджуються Директором Державного бюро розслідувань.
Згідно з частиною 1 статті 10 Закону №794 керівництво діяльністю Державного бюро розслідувань здійснює його Директор, який має першого заступника та двох заступників.
Відповідно до пунктів 4, 5 частини 1 статті 12 Закону №794 Директор ДБР: затверджує структуру та штатну чисельність […] територіальних органів Державного бюро розслідувань; визначає відповідно до законодавства в межах граничної чисельності переліки посад у […] територіальних управліннях Державного бюро розслідувань, що підлягають заміщенню особами рядового та начальницького складу, граничних спеціальних звань за цими посадами.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, наказом Державного бюро розслідувань від 28.12.2019 №343 «Про організацію проведення заходів на виконання вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення діяльності Державного бюро розслідувань» (із змінами, внесеними наказами від 02.01.2020 р. №1 та від 03.01.2020 р. №2) затверджено Порядок зміни категорії посад працівників Державного бюро розслідувань, які заміщуються державними службовцями на посади, які підлягають заміщенню особами рядового і начальницького складу (далі - Порядок №343).
Пунктом 1 Порядку №343 визначено, що цей Порядок визначає процедуру зміни категорії посад працівників Державного бюро розслідувань, які заміщуються державними службовцями на посади, які підлягають заміщенню особами рядового і начальницького складу з урахуванням специфічних умов проходження служби.
Відповідно до пункту 6 Порядку №343 зміна категорії посад працівників Державного бюро розслідувань, які заміщуються державними службовцями на посади, які підлягають заміщенню особами рядового і начальницького складу, здійснюється за рішенням Директора Державного бюро розслідувань або особи, яка виконує його повноваження. Зміна категорії посад передбачає виведення із штатного розпису та скорочення посади державного службовця (відповідно до статті 87 Закону України «Про державну службу») та введення до штатного розпису посади рядового і начальницького складу. З прийняттям рішення Директором Державного бюро розслідувань або особою, яка виконує його повноваження, про зміну категорії посади, Управління кадрової роботи та державної служби готує проекти наказів:
«Про затвердження Переліку посад у центральному апараті (територіальних управліннях) Державного бюро розслідувань, що підлягають заміщенню особами рядового та начальницького складу, граничних спеціальних звань за цими посадами» - щодо внесення відповідних змін до Переліку посад;
«Про внесення змін до штатного розпису центрального апарату Державного бюро розслідувань» та відповідні зміни, погоджує з заінтересованими самостійними структурними підрозділами та подає на підпис Директору Державного бюро розслідувань.
Після затвердження штатного розпису Державного бюро розслідувань (змін до штатного розпису) щодо працівників, посади яких скорочуються, видається наказ про їх персональне попередження про наступне звільнення на підставі Закону України «Про державну службу» у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.
Таким чином, внаслідок реалізації приписів Закону №305 та Указу Президента України від 05.02.2020 № 41/2020, фактично відбулась заміна структури Державного бюро розслідування шляхом віднесення до державного правоохоронного органу із створенням нової структури шляхом реорганізації державного органу.
За змістом описаних вище норм скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців є підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення.
Отже, наведена правова норма пов`язує припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення не лише зі скороченням чисельності або штату державних службовців, а й зі скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 640/11024/20.
Так, апелянт як на спростування підстав для звільнення його з посади, яка зазначена в наказі  вказує на те, що чисельність штату не скоротилась, а збільшилась, що вказує на протиправність спірного наказу.
Однак, колегія суддів вважає такі твердження безпідставними, з огляду на наступне.
Із 27.12.2019 р. в силу ст. 14 Закону №794 до працівників Державного бюро розслідувань належать особи рядового і начальницького складу, державні службовці та особи, які уклали трудовий договір (контракт) із Державним бюро розслідувань.
Варто зазначити, що законодавче визначення структури та штатної чисельності територіальних органів Державного бюро розслідувань, переліку посад у територіальних управліннях Державного бюро розслідувань, що підлягають заміщенню особами рядового та начальницького складу, граничних спеціальних звань за цими посадами, керівником ДБР прямо передбачено в пункті 4, 5 частини 1 статті 12 та частиною 2 статті 12 Закону України «Про Державне бюро розслідувань».
Матеріалами адміністративної справи підтверджено, що наказом ДБР від 08.07.2020 р. №323 затверджено Перелік посад у територіальних управліннях ДБР, що підлягають заміщенню особами рядового та начальницького складу, граничних спеціальних звань за цими посадами.
Наказами ДБР № 481 від 10.09.20, № 534 від 29.09.20, № 583 від 15.10.2020 р. скасовувалися зміни до наказів та вносилися зміни до Переліку посад у територіальних управліннях ДБР, що підлягають заміщенню особами рядового та начальницького складу, граничних спеціальних звань за цими посадами, затвердженого наказом ДБР від 08.07.2020 р. №323.
Наказом Державного бюро розслідувань від 15.10.2020 №581 "Про затвердження структури та штатної чисельності територіальних управлінь Державного бюро розслідувань" затверджено нову структуру та штатну чисельність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому.
Наказом ДБР від 20.10.2020 №200 ДСК затверджено зміни до штатного розпису на 2020 рік №6 ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницький, які введено в дію 01.02.2021. Відповідно до вказаних змін до штатного розпису на 2020 рік №6 ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, посади державної служби у слідчому управління ТУ ДБР у м. місті Хмельницькому виведені з штатного розпису: слідче управління - Перший слідчий відділ (відділу з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції), Другий слідчий відділ (відділ з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя), Сектор криміналістики та експертної роботи, Третій слідчий відділ (відділ з розслідування військових злочинів). Всього 54 штатні посади, зокрема і посаду слідчого Першого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) та водночас введено нові посади (іншої категорії) старшого начальницького складу, а саме:
Перший слідчий відділ (з дислокацією у м. Хмельницькому) зі штатом: начальник відділу - 1 штатна посада (старший начальницький склад, підполковник ДБР), старший слідчий - 4 штатних посади (старший начальницький склад, майор ДБР), слідчий - 4 штатні посади (старший начальницький склад, капітан ДБР), всього 9 посад старшого начальницького складу;
Другий слідчий відділ (з дислокацією у м. Житомирі) зі штатом: начальник відділу - 1 штатна посада (старший начальницький склад, підполковник ДБР), старший слідчий - 4 штатні посади (старший начальницький склад, майор ДБР), слідчий - 4 штатні посади (старший начальницький склад, капітан ДБР), всього 9 посад старшого начальницького складу;
Третій слідчий відділ (з дислокацією у м. Рівному) зі штатом: начальник відділу - 1 штатна посада (старший начальницький склад, підполковник ДБР), старший слідчий - 3 штатні посади (старший начальницький склад, майор ДБР), слідчий - 4 штатні посади (старший начальницький склад, капітан ДБР), всього 8 посад старшого начальницького складу.
Четвертий слідчий відділ (з дислокацією у м. Вінниці) зі штатом: начальник відділу - 1 штатна посада (старший начальницький склад, підполковник ДБР), старший слідчий - 4 штатні посади (старший начальницький склад, майор ДБР), слідчий - 5 штатних посад (старший начальницький склад, капітан ДБР), всього 10 посад старшого начальницького складу.
П`ятий слідчий відділ (з дислокацією у м. Чернівцях) зі штатом: начальник відділу - 1 штатна посада (старший начальницький склад, підполковник ДБР), старший слідчий - 3 штатні посади (старший начальницький склад, майор ДБР), слідчий - 3 штатні посади (старший начальницький склад, капітан ДБР), всього 7 посад старшого начальницького складу.
Таким чином, в загальному виведено із штатного розпису ТУ ДБР у м. Хмельницькому 54 посади державних службовців слідчого управління. У свою чергу введено до штатного розпису ТУ ДБР у м. Хмельницькому п`ять слідчих відділів загальною чисельністю - 43 посади рядового та начальницького складу.
Наказом ДБР від 30.12.2020 №303 ДСК внесено зміни до наказу ДБР від 20.10.2020 р. №200ДСК щодо дати введення змін до штатного розпису Територіального управління ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, а саме: введено в дію з 01.03.2021.
Зміни до штатного розпису на 2020 рік ТУ ДБР, розташованому у місті Хмельницькому внесено відповідно до пунктів 4,8 частини першої та частини другої статті 12 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», пункту 1 частини першої ст. 87 Закону України «Про державну службу».
Внаслідок реалізації наказів ДБР від 20.10.2020 №200дск та від 30.12.2020 №303дск посади державної служби у слідчому управлінні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, були повністю виведені зі штатного розпису територіального управління.
Посада державної служби «слідчого третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому » також виведена зі штатного розпису, що підтверджується матеріалами справи.
Таким чином, оскільки позивачем ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надано доказів визнання протиправними та скасування вказаних вище наказів Державного бюро розслідувань, тому на переконання колегії суддів вони є чинними та підлягали виконанню відповідачем.
Враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо правомірності зазначення у оскаржуваному наказі №17-о/с від 24.02.2021 підстави для припинення державної служби позивача скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців.
При цьому, судова колегія наголошує. що характеристика особи позивача, дотримання правил внутрішнього трудового розпорядку і дисципліни, наявність чи відсутність стягнень не були підставою для звільнення позивача і не пов`язане із виконанням позивачем покладених на нього обов`язків, а тому у даному позовному провадженні не надається правова оцінка зазначеним обставинам.
Даючи оцінку доводам апелянта з приводу того, що  законодавець передбачив гарантії продовження здійснення повноважень, зокрема і слідчими, судова колегія вказує на наступне.
У п.3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 03.12.2019 за №305-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення діяльності Державного бюро розслідувань» зазначено: « 3.Установити, що з дня набрання чинності цим Законом: 4) працівники Державного бюро розслідувань, які перемогли у конкурсах для призначення на посади слідчих, оперуповноважених, продовжують здійснювати свої повноваження до їх звільнення з посади або припинення повноважень на посаді відповідно до Закону України "Про Державне бюро розслідувань" з урахуванням внесених цим Законом змін, у тому числі у разі визначення цих посад посадами рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань …».
Позивач, цитуючи вказану вище норму Закону №305 робить висновок, що вказаними нормами законодавець передбачив гарантії продовження здійснення повноважень, зокрема і слідчими, у тому числі у разі визнання цих посад посадами рядового і начальницького складу ДБР.
Однак, колегія суддів вважає такі висновки позивача помилковими, оскільки вказаними нормами Закон №305 чітко визначено: «продовжують здійснювати свої повноваження до їх звільнення з посади або припинення повноважень на посаді».
Слід зазначити, що чинним законодавством України, яке регулює спірні правовідносини не передбачено права на переведення (без проходження відповідних конкурсів на зайняття посад) державних службовців центрального органу виконавчої влади на посади рядового та начальницького складу державного правоохоронного органу.
Відповідно до приписів ч. 3 ст. 14 Закону №794, на службу до Державного бюро розслідувань приймаються на конкурсній основі в добровільному порядку (за контрактом) громадяни України, які спроможні за своїми особистими, діловими та моральними якостями, віком, освітнім і професійним рівнем та станом здоров`я ефективно виконувати відповідні службові обов`язки. Прийняття громадян України на службу до Державного бюро розслідувань без проведення конкурсу забороняється, крім випадків, передбачених цим Законом. Призначення на посади у Державному бюро розслідувань, крім посад Директора Державного бюро розслідувань, керівника підрозділу внутрішнього контролю центрального апарату Державного бюро розслідувань та керівників підрозділів внутрішнього контролю територіальних управлінь Державного бюро розслідувань, здійснюється за результатами відкритих конкурсів, що проводяться конкурсними комісіями з проведення конкурсів на зайняття посад працівників Державного бюро розслідувань. Типове положення про конкурсну комісію та порядок проведення відкритого конкурсу затверджує Директор Державного бюро розслідувань.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач приймав участь у конкурсі на службу до Державного бюро розслідувань, однак не був визначений Конкурсною комісією , як переможець конкурсу.
У зв`язку з чим. твердження позивача, що законодавець передбачив гарантії продовження здійснення повноважень, зокрема і слідчими, у тому числі у разі визнання цих посад посадами рядового і начальницького складу ДБР є помилковими.
Також, колегія суддів критично ставиться до доводів апелянта  про те, що директор ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, при підписанні оскаржуваного наказу не здійснював повноваження керівника державної служби в очолюваному ним ТУ, з огляду на слідуюче.
Припинення державної служби позивача відбулось за ініціативою суб`єкта призначення з підстав, визначених частиною першою статтею 87 Закону №889-VIII.
Згідно з пунктом 7 частини першої статті 2 Закону України "Про державну службу", суб`єкт призначення - державний орган або посадова особа, яким відповідно до законодавства надано повноваження від імені держави призначати на відповідну посаду державної служби в державному органі та звільняти з такої посади.
На підставі частини одинадцятої статті 91 Закону "Про державну службу" особливості вступу, проходження та припинення державної служби у Апараті Верховної Ради України, державних органах, зазначених у частинах першій, восьмій - десятій цієї статті, інших органах системи правосуддя, дипломатичної служби, правоохоронних, митних та податкових органах регулюються цим Законом з урахуванням особливостей, визначених спеціальним законодавством у відповідній сфері.
Правові основи організації та діяльності Державного бюро розслідувань визначається Законом України "Про Державне бюро розслідувань".
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 13 Закону України "Про Державне бюро розслідувань", (у редакції, чинній на дату призначення позивача на посаду державного службовця в ТУ ДБР, розташованого в м. Хмельницькому та на дату звільнення з державної служби) директор територіального управління Державного бюро розслідувань: призначає на посади та звільняє з посад працівників відповідного територіального управління, крім тих, які призначаються Директором Державного бюро розслідувань відповідно до статті 12 цього Закону.
Також суд зауважує, що Законом України "Про державну службу" визначено дефініції "суб`єкт призначення" та "керівник державної служби".
Так, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 2 Закону України "Про державну службу" керівник державної служби в державному органі (далі - керівник державної служби) - посадова особа, яка займає вищу посаду державної служби в державному органі, до посадових обов`язків якої належить здійснення повноважень з питань державної служби та організації роботи інших працівників у цьому органі.
Пунктом 7 частини 1 статті 2 Закону України " Про державну службу" визначено, що суб`єкт призначення - державний орган або посадова особа, яким відповідно до законодавства надано повноваження від імені держави призначати на відповідну посаду державної служби в державному органі та звільняти з такої посади.
Відтак, директор ТУ ДБР у м. Хмельницький є тою особою, яка законом наділена імперативними повноваженнями призначати та звільняти працівників відповідного Територіального управління.
З матеріалів адміністративної справи слідує, що оскаржуваний наказ №17-о/с від 24.02.2021 підписано директором ТУ ДБР, розташованого у місті м. Хмельницькому.
З огляду на встановлені обставини та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що доводи позивача, що оскаржуваний Наказ ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому від 24.02.2021 за №17о/с підписано особою, яка не є суб`єктом призначення та керівником державної служби у розумінні ст.87 Закону України «Про державну службу» є безпідставними.
З огляду на викладене, а також враховуючи усі наведені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржуваний наказ є таким, що прийнятий у межах повноважень, у спосіб та у порядку, що визначенні чинним законодавством, а тому підстави для його скасування відсутні.
Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оцінюючи наведені апелянтом аргументи, суд апеляційної інстанції вважає, що вказані доводи, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права, у апеляційній скарзі не зазначено.
Частиною 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Судова колегія зазначає, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, в рішенні по справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в повній мірі надав оцінку усім вказаним обставинам та зібраним по справі доказам,  у зв`язку із чим, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі   23 грудня 2021 року.

Головуючий	 	 	Гонтарук В. М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Біла Л.М.    Матохнюк Д.Б.