01.02.22
22-ц/812/260/22 
Головуючий суду першої інстанції Мельничук О.В.
Провадження № 22-ц/812/260/22 Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.

П О С Т А Н О В А
Іменем України

01 лютого 2022 року м. Миколаїв Справа № 484/4887/21

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого Царюк Л.М.,
суддів: Крамаренко Т.В., Яворської Ж.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЦЕНТР» (далі - ОСББ «ЦЕНТР») на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 грудня 2021 року, постановлену під головуванням судді Мельничука О.В., в приміщенні цього ж суду, за заявою ОСББ «ЦЕНТР» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за комунальні послуги, 

 
В С Т А Н О В И В:

08 грудня 2021 року ОСББ «ЦЕНТР» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за комунальні послуги, яка утворилась станом на 01 грудня 2021 року та становить 8 775, 22 грн.
Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 грудня 2021 року відмовлено у видачі судового наказу на підставі пункту 5 частини 1 статті 165 ЦПК України, оскільки заявником заявлено вимогу поза межами позовної давності, встановленої статтею 257 ЦК України.
В апеляційній скарзі ОСББ «ЦЕНТР», посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм процесуального і матеріального права, просило скасувати ухвалу суду та ухвалити нове рішення, яким заяву ОСББ «ЦЕНТР» про видачу судового наказу задовольнити повністю та видати судовий наказ.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що на 01 грудня 2021 року борг ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по сплаті внесків на утримання будинків та прибудинкової території складає, зокрема, по квартирі АДРЕСА_1 8  775,22 грн. Довідка про заборгованість надана разом із заявою про видачу судового наказу та міститься в матеріалах справи. Останній платіж від боржників на рахунок ОСББ «ЦЕНТР» надійшов у вересні 2019 року в сумі 178,00 грн. Тобто з моменту отримання останнього платежу пройшло 2 роки 3 місяці.

Відповідно до частини 1 статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
При вирішенні справи судом також необхідно врахувати ту обставину, що відповідно до статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Позовна давність як загальна, так і спеціальна є диспозитивною, а не імперативною в застосуванні.
Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України у постанові від 24 червня 2015 року у справі № 6-73 8цс15, без заяви сторони у спорі, зробленої до ухвалення судом першої інстанції судового рішення, ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише із наявністю про це заяви сторони.
Таким чином, позовна давність щодо вимоги про стягнення заборгованості по сплаті послуг на утримання будинку та прибудинкової території не сплинула.
Відзивів на апеляційну скарги на час розгляду справи судом апеляційної інстанції не надходило.
За приписами частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про відмову у видачі судового наказу розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається, що ОСББ «ЦЕНТР» в порядку наказного провадження звернулося до суду із заявою, в якій просило видати судовий наказ про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСББ «ЦЕНТР» заборгованості по внескам та платежам співвласників об`єднання в сумі 8 775,22 грн, яка утворилась за період з липня 2010 року до 01 грудня 2021 року, тобто за 11 років 5 місяців.
Постановляючи ухвалу про відмову у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що заявником заявлено вимоги про стягнення заборгованості за період, що перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.
Порядок вирішення справ в наказаному провадженні законодавцем визначено в Розділі ІІ «Наказне провадження» ЦПК України (статті 160-173).
Відповідно до частини першої статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.
Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом (частини 3 статті 160 ЦПК України).
В частині 1 статті 161 ЦПК України передбачено вимоги, за якими може бути видано судовий наказ. Зокрема, згідно з пунктом 3 цієї частини судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.
Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд з такою вимогою.
Наявність обставин, які вказують на пропуск позовної давності, що є підставою для відмови у видачі судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із обґрунтованості заявленої вимоги і документів, доданих до заяви.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини 1 та 5 статті 261 ЦК України).
Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. 
Як встановлено, звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу ОСББ «ЦЕНТР» зазначало, що у відповідачів як мешканців квартири АДРЕСА_1 , існує обов`язок сплачувати щомісячні платежі за надані комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Проте останні не виконують свої зобов`язання, внаслідок чого за обрахований період з липня 2010 року по 01 грудня 2021 року утворилась заборгованість в розмірі 8 775, 22 грн, яку заявник просив стягнути з боржників.
Ці обставини підтверджуються долученою ОСББ «ЦЕНТР» до заяви довідкою про стан оплати послуг на утримання будинку та прибудинкової території відповідачами.
Із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості ОСББ «ЦЕНТР» звернулося 08 грудня 2021 року, тобто з пропуском встановленої законом загальної позовної давності.
Доводи апеляційної скарги про те, що загальна позовна давність не пропущена, з огляду на те, що останній платіж на рахунок ОСББ «ЦЕНТР» від боржників надійшов у вересні 2019 року у сумі 178,00 грн, а заявник звернувся до суду із заявою через 2 роки 3 місяці з дня цього платежу, є неприйнятними.
Початок перебігу позовної давності починається з дня, коли особі стало відомо про порушення її прав. За матеріалами справи, відповідачі не сплачували за комунальні послуги з липня 2010 року, а отже з серпня 2010 року права ОСББ «ЦЕНТР» на отримання оплати за надані комунальні послуги вважаються порушеними та виникло право на звернення до суду за захистом своїх прав стосовно заборгованості за попередній місяць. 
Посилання в апеляційній скарзі про те, що перебіг позовної давності необхідно рахувати з останньої дати сплати боргу, а саме з вересня 2019 року, є помилковим, оскільки така сплата може свідчить про переривання позовної давності.
Так, Цивільний кодекс України містить положення щодо переривання перебігу позовної давності та можливості її застосування.
Однак, встановлення даних обставин виходить за межі інституту наказаного провадження. Так, стаття 165 ЦПК України не містить вимог щодо з`ясування судом обставин переривання позовної давності.
Також аргументи скарги про те, що суд першої інстанції не може відмовляти у видачі судового наказу з зазначених підстав за відсутності заяви боржників про застосування позовної давності, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються приписами пункту 5 частини 1 статті 165 ЦПК України. Крім того така заява може бути заявлена стороною тільки в позовному провадженні, оскільки в наказному провадженні сторони не повідомляються про розгляд справи і не викликаються та судове засідання не проводиться. 
При вирішенні питання про стягнення вказаної заборгованості з боржників в порядку наказного провадження, останні будуть позбавлені можливості звернутися до суду з відповідною заявою про застосування позовної давності, чим можуть бути обмежені їх права та на чому наголошує скаржник у своїй заяві. 
Пропуск позовної давності свідчить про наявність спору між заявником та боржником, а тому підлягає вирішенню в порядку позовного провадження.
З урахуванням вказаних обставин, заявлені вимоги не є безспірними, оскільки з`ясування питання щодо дотримання позовної давності можливо лише в порядку позовного провадження.
Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктом 5 частини 1 статті 165 ЦПКМ України, не позбавляє заявника права звернутися з такими самими вимогами в порядку позовного провадження, та відповідно доводити факт переривання позовної давності, у разі подання боржниками заяви про застосування позовної давності.
За наведених обставин, колегія суддів вважає, що питання щодо відмови у видачі судового наказу судом першої інстанції вирішено з дотриманням норм процесуального права.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За такого, колегія суддів приходить до висновку про залишення ухвали суду без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.
З урахуванням результату розгляду апеляційної скарги витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відносяться за рахунок заявника.
Керуючись статтями 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЦЕНТР» залишити без задоволення.
Ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 грудня 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді Т.В. Крамаренко

Ж.М. Яворська