ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/7127/21                                        Суддя (судді) першої інстанції: Алла РУДЕНКО

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року                                                                      м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого-судді          Парінова А.Б.,
суддів:                     Беспалова О.О.,
                                        Грибан І.О.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, -

ВСТАНОВИВ: 
До Черкаського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач) до Головного управління Національної поліції в Черкаській області (надалі - відповідач), в якій позивач просив суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача №1179 від 29.04.2021 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» та наказ №140 о/с від 29.04.2021 про звільнення позивача за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України);
- поновити позивача на службі в поліції на посаді старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи відділу кримінальної поліції Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року позовну заяву повернуто позивачу, у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та направити справу на продовження розгляду. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права. Так, апелянт зазначає, що судом першої інстанцій залишено поза увагою ту обставину, що позивачем оскаржено до суду постанови про притягнення останнього до адміністративної відповідальності, а отже строк в даному випадку повинен настати з моменту прийняття рішення по справі щодо скасування постанов про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а не з моменту звільнення.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України призначено справу до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Враховуючи, що до суду апеляційної інстанції не надходило клопотань про розгляд справи в судовому засіданні, колегія суддів вважає, що наявні підстави для розгляду апеляційної справи та матеріалів справи в письмовому провадженні.
Відповідачем надано відзивна апеляційну скаргу 
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, дійшов висновку, що позивачем  пропущено строк звернення до адміністративного суду з вказаним позовом, а причини пропуску зазначеного строку, на які посилається позивач, є неповажними, відповідно до норм чинного законодавства.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з такою позицією суду першої інстанції, зважаючи на наступне.
Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Приписами статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята статті 122 КАС України).
Згідно з частинами першою та другою статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Зі змісту наведених норм КАС України вбачається, що для звернення до адміністративного суду з позовом щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлено місячний строк і цей строк обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.
За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Слід зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України").
Питання поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.
Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.
Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року по справі № 520/2559/19 та від 20 лютого 2020 року по справі № 520/3809/19 та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.
Колегія суддів звертає увагу, що норми КАС України не містять виключень або підстав для звільнення учасників процесу від обов`язку надавати докази до суду та доводи ті обставини, які є підставами для поновлення пропущеного строку звернення до суду. Особа, яка заявляє клопотання, згідно з частиною першою статті 77 КАС України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що пропуск такого строку дійсно пов`язаний з об`єктивно непереборними обставинами чи істотними перешкодами.
Надаючи правову оцінку обставинам пропуску строку звернення до суду, суд першої інстанції обґрунтовано зазначили, що чинним законодавством встановлено строки, які обмежують звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства. Такі строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Предмет даного позову стосується протиправності прийняття відповідачем наказу про звільнення позивача з посади прокурора Військової прокуратури Полтавського гарнізону, тобто правовідносини пов`язані з проходженням публічної служби. 
Зокрема, в ухвалі суду першої інстанції зазначено, що позивач як на підставу поважності причин пропуску строку звернення до суду посилається на ту обставину, що 25.08.2021 отримав копію постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.08.2021 у справі №712/4902/21, якою закрито провадження у справі стосовно притягнення позивача до адміністративної відповідності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Проте, з доданої до позовної заяви копії висновку за результатами службового розслідування щодо порушення службової дисципліни окремими поліцейськими Черкаського районного управління поліції ГУНП, затвердженого т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Черкаській області 29.04.2021, на підставі якого були прийняті оскаржувані накази №1179 від 29.04.2021 та №140 о/с від 29.04.2021, вбачається, що вина поліцейського у вчиненні дисциплінарного проступку проявляється в прямому умислі, тобто, старший лейтенант поліції ОСОБА_1 свідомо допускав настання несприятливих наслідків, після його відмови від проходження медичного огляду з метою встановлення факту вживання ним алкогольних напоїв в закладі охорони здоров`я, невиконання доручень про проведення слідчих (розшукових) дій, здійснення процесуальної дії - допиту свідка - гр. ОСОБА_2 за відсутності доручення слідчого та інших порушень службової дисципліни.
Суд першої інстанції звернув увагу, що підставою для прийняття оскаржуваних наказів стала відмова позивача від проходження медичного огляду з метою встановлення факту вживання ним алкогольних напоїв та інші порушення службової дисципліни.
Оскільки вчинення дисциплінарного проступку у вигляді керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння не було підставою для звільнення позивача зі служби в поліції, вказана обставина не належить доказуванню, тому закриття провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідності згідно з постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.08.2021 у справі №712/4902/21 не має значення для справи.
Отже, відсутність постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.08.2021 року по справі №712/4902/21 не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Колегія суддів вважає, що в даному випадку судом першої інстанції правомірно зроблено висновок, що підставою для звільнення позивача слугувало службове розслідування, а отже в даному випадку позивач не був позбавлений права своєчасно в місячний строк звернутися до суду з даним позовом.
Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що позивач не був позбавлений права звернутися своєчасно до суду першої інстанції з даним позовом та одночасно оскаржити постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, а суд не був позбавлений зупинити провадження у справі до розгляду справи щодо оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності. Проте, позивач протягом 5 місяців не скористався даним правом на звернення до суду з адміністративним позовом.  
Враховую вищевикладене, колегія суддів погоджуються з висновком суду першої інстанції, що позивачем пропущено строк звернення до суду із позовом, враховуючи недоведеність існування обставин для визнання причин пропуску строку поважними, а отже, наявність підстав для повернення позовної заяви.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -       

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статями 328, 329 КАС України.
Головуючий суддя                                                            А.Б. Парінов

Судді                                                                                О.О. Беспалов

                                                                                          І.О. Грибан