ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 636/3031/21                                                Головуючий суддя І інстанції Гуменний З. І.
Провадження № 22-ц/818/1906/22                                Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: про стягнення аліментів
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 лютого 2022 року                                                                                        м. Харків.
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого                                        Яцини В.Б.
суддів колегії                                       Бурлака І.В., Маміної О.В.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справиапеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Крицина Юлії Олександрівни на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 01 жовтня 2021 року, ухвалене у складі головуючого судді Гуменного З.І., по цивільній справі № 636/3031/21, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини,

встановив:

ОСОБА_1 30 червня 2021 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходів), починаючи з дня звернення до суду з позовом - до досягнення трьох років дитиною, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позовна заява мотивована тим, що 22 серпня 2019 року вона уклала шлюб з відповідачем, від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась дитина - син ОСОБА_3 . На даний час дитина проживає разом з позивачем і перебуває на її утриманні. Вказала, що вона на даний час доглядає за дитиною до досягнення трьох років і не має змоги працювати. Зазначала, що відповідач працює і має можливість надавати допомогу на утримання дружини.
У письмовому відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав частково, просив визначити розмір стягуваних з нього аліментів на утримання дружини в розмірі 1/6 частини свого доходу. Посилався на те, що він вже сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі ј частини з усіх видів його доходу, а також – у нього на утриманні є батьки, він є учасником бойових дій, внаслідок чого у нього похитнулося здоров`я. 
Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 01 жовтня 2021 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 30 червня 2021 року до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, тобто до   ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.
Стягнуто з ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 у м. Чугуїв, Харківської області, судовий збір в дохід держави у сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.
В апеляційній скарзі адвокат Крицина Ю.О. просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення незаконне, необґрунтоване, прийнято при неповному з`ясуванні дійсних та фактичних обставин справи, з невірним застосування норм матеріального та процесуального права.
Вказала, що суд не надав належної оцінки доказам у справі і як доводи апеляційної скарги виклала вимоги та доводи позовної заяви. При цьому вказала, що відповідач не надав жодного доказу про неспроможність сплачувати аліменти у визначеному у позові розмірі. Щодо посилання відповідача, що на його утриманні перебувають батьки, то його мати 1964 р.н., є особою працездатного віку, що не заважає їй працювати та отримувати заробітну плату, а батько 1961 р.н., є інвалідом 2-ої групи, то відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» він отримує пенсію по інвалідності у розмірі 90% пенсії за віком та не позбавлений права працювати та отримувати заробітну плату, тому суд дійшов хибного висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Відзив не надійшов.
Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду – без змін.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачка не працює та здійснює догляд за дитиною сторін до досягнення нею трирічного віку, отже, вона потребує матеріальної допомоги від свого чоловіка. Доказів взагалі неможливості надання утримання дружині відповідачем не надано.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком, з огляду на наступне.
Положеннями статей 75, 80, 84 СК України передбачено, що право на утримання (аліменти) має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.
Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до статті 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.
Відповідно до частини другої статті 80 СК України розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.
Згідно з положеннями частин другої, четвертої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і у разі розірвання шлюбу.
Визначальним на підставі цієї норми закону є наявність у дружини права на утримання, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища. Розмір утримання не пов`язаний з розміром доходу дружини, а залежить від можливості чоловіка надавати матеріальну допомогу.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 4). Дитина проживає разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , що не заперечується відповідачем. 
Позивач на даний час навчається в Донецькому національному медичному університеті, на 5 курсі денної форми, зі строком навчання з 01.09.2017 по 30.06.2023, на підтвердження чого надана довідка № 282Д/2021 від 18.08.2021.
Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.
Частиною 4 ст. 84 СК України визначено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Статтею 77 Сімейного кодексу України, визначені способи надання утримання одному з подружжя.
Так, утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед.
Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану (ст. 80 СК України).
При винесенні рішення суд враховує наступні обставини: матеріальне становище сторін, те, що позивач не працює, оскільки доглядає за дитиною до досягнення дитиною трьох років, малолітня дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні, відповідач не є пенсіонером чи інвалідом, працює та отримує заробіток, однак враховуючи те, що відповідач сплачує аліменти на утримання спільного з позивачем сина ОСОБА_3 у розмірі ј частини з усіх видів доходів, на його утриманні перебувають батько похилого віку та те, що його батько є інвалідом ІІ-групи.
Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.
Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_1 , суд першої інстанції, з висновком якого погоджується колегія суддів, правильно застосував наведені вище положення СК України, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини у розмірі 1/6 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, з урахуванням майнових можливостей відповідача та наявності у нього інших утриманців. Наведені з цього приводу доводи скарги висновків суду не спростовують.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є працездатною особою, має змогу надавати матеріальну допомогу ОСОБА_1 , яка здійснює догляд за їхнім спільним сином, що не досяг трирічного віку, у зв`язку з чим позбавлена можливості працевлаштуватись та отримувати самостійний дохід.
У частині першій статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 265 ЦПК України суд у контексті підстав та предмету заявленого позову надав належної оцінки частковому визнанню відповідачем позовних вимог та його аргументам щодо можливості виконання своїх обов`язків по утриманню дружини та батьків, яка потребують матеріальної допомоги, та про одночасну спроможність виконання свого батьківського обов`язку по утриманню дитини. 
Той факт, що суд зменшив заявлений у позові розмір стягнення аліментів з 1/4 до 1/6 частки не виходить поза межі заявленого судом і не є зміною судом предмету та підстав позовних вимог
З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з  характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.
Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст.367, 368,  ст.374, ст.375, ст.ст.381 – 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Крицина Юлії Олександрівни -залишити без задоволення.
Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 01 жовтня 2021 року– залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. В силу ст.389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
       Повний текст судового рішення складено 22 лютого 2022 року.

Головуючий         В.Б.Яцина.

Судді          І.В.Бурлака.
О.В.Маміна.