ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2022 р.                                                                  Справа №914/3144/21

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
головуючої судді                                                                      Орищин Г.В.
суддів                                                                                          Галушко Н.А.
Желіка М.Б.

розглянув без виклику сторін у спрощеному провадженні апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Укргазвидобування” від 14.12.2021 за № 2-2-2-2-01-978
на рішення Господарського суду Львівської області від 22.11.2021 (повний текст рішення складено 24.11.2021, суддя Синчук М.М.)
у справі № 914/3144/21
за позовом Акціонерного товариства “Оператор газорозподільної системи “Львівгаз”, м.  Львів
до відповідача Акціонерного товариства “Укргазвидобування”, м. Київ, в особі філії Газопромислового управління “Львівгазвидобування”, м. Львів
про стягнення заборгованості 173843,09 грн.

20 жовтня 2021 року до Господарського суду Львівської області звернулось Акціонерне товариство “Оператор газорозподільної системи “Львівгаз” з позовом до Акціонерного товариства “Укргазвидобування” в особі філії Газопромислового управління “Львівгазвидобування” про стягнення 32604,23 грн. 3 % річних та 141238,86  грн. інфляційних втрат.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Господарського суду Львівської області від 06.10.2020 в межах справи №914/749/20 стягнуто з відповідача на користь позивача 1621580,92 грн. без ПДВ додаткової плати за порушення якості природного газу; 58631,00 грн. 3% річних; 41360,42 грн. інфляційних втрат та 25823,58 грн. судового збору. Присуджені до стягнення судом суми 3% річних та інфляційних втрат нараховані позивачем на суму боргу відповідача по сплаті додаткової плати за порушення якості природного газу станом на 17.08.2020р включно. Відповідачем рішення виконано 20.04.2021 року, у зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем вищезазначеного рішення, позивачем нараховано інфляційні втрати у розмірі 141238,86   грн. та 3 % річних у розмірі 32604,23 грн. за   період з 18.08.2020 року по 19.04.2021 року.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 22.11.2021 року у справі №  914/3144/21 (суддя М.М. Синчук) позовні вимоги задоволено; стягнуто з Акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі філії Газопромислове управління «Львівгазвидобування» на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» - 32604,23 грн. 3 % річних, 141238,86 грн. інфляційних втрат та 2607,65  грн. судового збору (а.с. 79-84).
Ухвалюючи рішення, суд виходив з того, що боржник - Акціонерне товариство «Укргазвидобування» в особі філії Газопромислового управління «Львівгазвидобування» на виконання рішення Господарського суду Львівської області від 06.10.2020 у справі №914/749/20, яке набрало законної сили, сплатив борг 20.04.2021, що підтверджується довідкою (вих. №02/01-01-3114 від 15.09.2021), виданою АБ “Кліринговий Дім". Враховуючи те, що відповідач своєчасно не виконав рішення суду, позивач з 18.08.2020 по 19.04.2021 набув права на нарахування та стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних, відтак суд дійшов висновку що позовні вимоги про стягнення з відповідача 32604,23  грн. 3 % річних та 141238,86 грн. інфляційних втрат є обґрунтованими та підставними.
Не погодившись з даним рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, вважає його незаконним, необґрунтованим, прийнятим при неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим просив скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» в повному обсязі.
У своїй апеляційній скарзі скаржник послався на наступне:
Судом першої інстанції не взято до уваги, що грошові зобов`язання, відповідальність за які встановлена ст. 625 ЦК України, перебачають насамперед договірні правовідносини. На думку скаржника, компенсація за недотримання параметрів газу не є договірним зобов`язанням, а є виключно відповідальністю, встановленою розділом VIII Кодексу газорозподільних систем. Відтак, нарахування процентів та інфляційних втрат є фактично подвійною мірою відповідальності та суперечить ст. 61 Конституції України, згідно якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення; юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 02.02.2022 відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою, розгляд справи постановлено здійснювати без виклику сторін в порядку ч. 10 ст. 270 ГПК України. Цією ж ухвалою позивача було зобов`язано подати відзив на апеляційну скаргу відповідача.
Акціонерне товариство “Оператор газорозподільної системи “Львівгаз” у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти доводів скаржника, вважає апеляційну скаргу безпідставною, оскаржуване рішення законним, прийнятим з дотриманням норм, як матеріального так і процесуального права. Зокрема, як встановлено судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні, нарахування 3% річних та інфляційних втрат заявлених в межах справи №914/749/20 у зв`язку з несвоєчасною сплатою додаткової компенсації за неякісний газ здійснено по 17.08.2020 включно, що підтверджується копією заяви AT "Львівгаз" про збільшення позовних вимог та додатками до неї. З огляду на те, що заявлені в межах справи №914/749/20 3 % річних та інфляційні втрати нараховані на суму боргу по 17.08.2020 включно, позивач здійснив донарахунок 3 % річних та інфляційних втрат по 20.04.2021, тобто по дату фактичного виконання рішення Господарського суду Львівської області від 06.10.2020. Місцевий господарський суд, ухвалюючи оскаржуване рішення у даній справі, фактично виходив з тих обставин, які вже були встановлені в межах справи №914/749/20, правову оцінку яким надав Верховний Суд у своїй постанові від 17.08.2021. Позивач наголошує, що за змістом ст.ст. 524, 533— 535 і 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитрра, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника щодо такої сплати. З огляду на викладене, просить рішення Господарського суду Львівської області від 22.11.2021 у справі №  914/3144/21 залишити без змін, апеляційну скаргу АТ «Укргазвидобування» – без задоволення.
Розглянувши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, судова колегія вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення з огляду на наступне:
Рішенням Господарського суду Львівської області від 06.10.2020 року у справі №  914/749/20 за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» до Акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі філії Газопромислове управління «Львівгазвидобування» про стягнення 2015996,25  грн. позов задоволено частково; стягнуто з Акціонерного товариства “Укргазвидобування” в особі філії Газопромислове управління “Львівгазвидобування” на користь Акціонерного товариства “Оператор газорозподільної системи “Львівгаз” 1621580,92 грн. без ПДВ додаткової плати за порушення якості природного газу, 58631,00  грн. 3% річних, 41360,42  грн. інфляційних втрат та     25823,58 грн. судового збору; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Дане рішення набрало законної сили (а.с. 12-21).
На виконання вказаного рішення у справі №914/749/20, 21.05.2021 видано відповідний наказ.
Як вбачається з матеріалів справи боржник - Акціонерне товариство «Укргазвидобування» в особі філії Газопромислового управління «Львівгазвидобування», на виконання рішення Господарського суду Львівської області від 06.10.2020 у справі №914/749/20, сплатив борг 20.04.2021 (а.с. 25).

Предметом спору у цій справі є вимога Акціонерного товариства “Оператор газорозподільної системи “Львівгаз”  про стягнення з відповідача 32604,23 грн. 3 % річних та 141238,86 грн. інфляційних втрат нарахованих за період з 18.08.2020 по 19.04.2021 у зв`язку з несвоєчасним виконанням Акціонерним товариством “Укргазвидобування” в особі філії Газопромислового управління “Львівгазвидобування” рішення Господарського суду Львівської області від 06.10.2020 у справі №914/749/20.
За приписами частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Згідно   із статтею 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.
Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України).
Статтею 599 Цивільного кодексу України унормовано, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що рішенням Господарського суду Львівської області від 06.10.2020 року у справі №914/749/20, яке набрало законної сили позов задоволено частково та стягнуто з Акціонерного товариства “Укргазвидобування” в особі філії Газопромислове управління “Львівгазвидобування” на користь Акціонерного товариства “Оператор газорозподільної системи “Львівгаз” - 1621580,92 грн. без ПДВ додаткової плати за порушення якості природного газу, 58631,00  грн. 3% річних, 41360,42 грн. інфляційних втрат та 25823,58 грн. судового збору. Присуджені до стягнення судом суми 3% річних та інфляційних втрат нараховані позивачем на суму боргу відповідача по сплаті додаткової плати за порушення якості природного газу по 17.08.2020 включно.
Відповідно до частини 4   статті 75 ГПК України  обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, наявність вказаного рішення суду у справі № №914/749/20 впливає на обґрунтованість вимог позивача, а тому враховується при розгляді спірних позовних вимог у даній справі, про що судом першої інстанції зроблено вірний висновок.
Відтак, факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 1621580,92 грн. не потребує повторного доведення.
Водночас, матеріалами даної господарської справи підтверджено що боржник - Акціонерне товариство «Укргазвидобування» в особі філії Газопромислового управління «Львівгазвидобування» на виконання вказаного рішення Господарського суду Львівської області від 06.10.2020 року у справі №914/749/20 сплатив борг 20.04.2021, про що свідчить довідка вих.№02/01-01-3114 від 15.09.2021, видана АБ “Кліринговий Дім" (а.с. 25).
Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України унормовано, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
При цьому, за змістом   статті 625 ЦК України   нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення.
Індекс інфляції та 3% річних від простроченої суми підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу.
З аналізу наведених норм права вбачається, що позивач, як кредитор, вправі вимагати стягнення в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.
При цьому, базою (основою) для нарахування 3% річних та інфляційних втрат, згідно з вимогами наведеної норми, є сума основного боргу, необтяжена іншими нарахуваннями.
Нарахування 3% річних та інфляційних втрат заявлених в межах справи №914/749/20 у зв`язку з несвоєчасною сплатою додаткової плати за неякісний газ здійснено по 17.08.2020 включно, що підтверджується копією заяви АТ “Львівгаз" про збільшення позовних вимог та додатками до неї (а.с. 44-58).
Сума боргу по оплаті додаткової плати на виконання зазначеного вище рішення Господарського суду Львівської області від 06.10.2020 року у справі №914/749/20 оплачена 20.04.2021, що підтверджується довідкою вих.№02/01-01-3114 від 15.09.2021р., виданою АБ “Кліринговий Дім", з огляду на що позивач просив суд стягнути донарахування 3 % річних та інфляційних втрат з 18.08.2020 по 19.04.2021, тобто по дату фактичного виконання рішення Господарського суду Львівської області від 06.10.2020.
Місцевий господарський суд перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних нарахованих за період з 18.08.2020 по 19.04.2021, дійшов висновку про обґрунтованість та підставність позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 141238,86 грн. та 3  % річних в сумі 32604,23 грн., з чим погоджується суд апеляційної інстанції.
Враховуючи вищенаведені норми права та беручи до уваги фактичні обставини справи, колегія суддів констатує наявність правових підстав для задоволення позовних вимог судом першої інстанції про стягнення з відповідача 32604,23 грн. 3 % річних та 141238,86 грн. інфляційних втрат.
Колегія суддів критично оцінює твердження скаржника, що компенсація за недотримання параметрів газу не є договірним зобов`язанням в розумінні ст. 625 ЦК України, а є виключно відповідальністю, встановленою розділом VIII Кодексу газорозподільних систем.
За змістом ст.ст. 524, 533— 535 і 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитрра, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника щодо такої сплати.
Як зазначалось вище, згідно із ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З аналізу наведеної норми права вбачається, що ст.625 ЦК визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Згідно з пунктом 7 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ якість природного газу, що надходить до газорозподільної системи (ГРМ) та якість природного газу, що передається оператором ГРМ у пунктах призначення, має відповідати вимогам цього Кодексу. Оператор ГРМ відповідає за якість природного газу з моменту його надходження в ГРМ до моменту його передачі в пунктах призначення.
Також, колегія суддів зауважує, що в межах справи №914/749/20 судами встановлено, що розділ 2 Технічної угоди врегульовує питання "Якості газу", зокрема, відповідно до пункту 2.1 ФХП газу, що подається до газових мереж, та періодичність їх визначення повинні відповідати вимогам, визначеним у Кодексі ГРМ. Розділ 6 Технічної угоди передбачає відповідальність сторін: сторони у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язань за цією Технічною угодою несуть відповідальність відповідно до законодавства. Тобто, пункт 2.1 та розділ 6 Технічної угоди для визначення параметрів якості газу та відповідальності за їх недотримання відсилають до нормативних актів, які встановлюють вимоги щодо якості газу та відповідно застосування відповідальності за їх недотримання.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, наведених в рішенні Господарського суду Львівської області від 22.11.2021 року у справі № 914/3144/21.
Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч.3 ст.13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).
Таким чином, у господарському процесі обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог чи заперечень, коригується (співвідноситься) з правом суду прийняти чи не прийняти докази в контексті їхнього значення для справи, що і є предметом оцінки господарського суду.
Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку про обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, як такого, що ухвалено відповідно до обставин та матеріалів справи з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. 129, 269, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд
                                                  ПОСТАНОВИВ :

Рішення Господарського суду Львівської області від 22.11.2021 у справі №914/3144/21 залишити без змін, а апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Укргазвидобування” – без задоволення.
Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Справу повернути в Господарський суд Львівської області.

Повний текст постанови складено 15.03.2022 року.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуюча суддя                                                                       Г.В. Орищин

суддя                                                                                          Н.А. Галушко

         суддя                                                                                          М.Б. Желік