ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2022                       м. Дніпро         Справа №  908/1855/21
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач),
суддів: Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б.,
розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення – виклику сторін) апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства “Мотор Січ” на рішення Господарського суду Запорізької області від 27.09.2021 (повний текст складено 04.10.2021, суддя Левкут В.В.) у справі № 908/1855/21
за позовом Акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України”, м. Київ
до відповідача Публічного акціонерного товариства “Мотор Січ”, м. Запоріжжя
про стягнення 111 391,05 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст обставин справи і рішення суду першої інстанції.
У червні 2021 до Господарського суду Запорізької області звернулось АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» з позовною заявою до ПАТ «Мотор Січ», в якій просило стягнути з відповідача 111 391,05 грн. збитків на підставі Договору постачання природного газу №6728/18-КП-13 від 29.11.2018.
Позовні вимоги вмотивовані порушенням умов Договору постачання природного газу №6728/18-КП-13 в частині дотримання обсягів споживання газу відповідно до замовленої кількості. За доводами позивача, пунктами Договору в редакції від 01.03.2019, передбачено, якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного відповідачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в п. 2.1 Договору), відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу збитки в порядку, визначеному п. 5.7 Договору (п. 3.13 Договору). У березні та квітні 2019 різниця між замоленим відповідачем обсягом природного газу та спожитим становить 264,372 тис.куб.м. (10,36%) та 230,999 тис.куб.м. (21,94%), про що складено Акти-претензії № 26-1302-19 від 16.05.2019 та № 26-2148-19 від 12.06.2019. У добровільному порядку збитки відповідачем не відшкодовано. Посилаючись на приписи ст.ст. 11, 16, 20, 509, 526, 530, 610, 612, 623, 661 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173-175, 193 Закону України «Про ринок природного газу», позивач просив позов задовольнити.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 27.09.2021 позов задоволено. Стягнуто з ПАТ «Мотор Січ» на користь позивача 111 391,05 грн. збитків.
Судове рішення мотивовано доведеністю позовних вимог, зокрема:
-          згідно з умовами Договору протягом грудня 2018 - вересня 2019 позивач передавав, а відповідач приймав природний газ, що підтверджується наявними у матеріалах справи актами приймання-передачі природного газу;
-          позивачем на адресу відповідача 16.05.2019 відправлено Акт-претензію за вих. №26-1302-19, яким позивач вимагав у відповідача сплатити збитки за різницю між замовленим обсягом природного газу та фактичним обсягом використаного відповідачем в березні 2019 природного газу в сумі 712 149,33 грн., що отримано відповідачем 23.05.2019.;
-          в подальшому позивачем здійснений перерахунок за Акто-претензію за вих. №26-1302-19, про що також був повідомлений відповідач;
-          за умовами п. 3.13 Договору, що застосовуються з 01.03.2019, передбачено, зокрема, що якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного відповідачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в п. 2.1 Договору), відповідач зобов`язаний відшкодувати Позивачу збитки в порядку, визначеному п. 5.7 Договору. Вказані пункти узгоджуються з положеннями п. 1 Розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496 (із змінами).;
-          право постачальника здійснювати нарахування збитків у випадку невідповідності фактично спожитого природного газу обсягам природного газу узгоджене договором №6728/18-КП-13 та додатковими угодами № 3 від 25.03.2019, № 5 від 23.04.2019, що свідчить про наявність у АТ «НАК «Нафтогаз України» права вимагати стягнення збитків;
-          за результатами перевірки розрахунку збитків місцевим господарським судом встановлено, що він є правильним та відповідає умовам п. 3.13. та 5.7. Договору, п. 1 Розділу VI Правил постачання природного газу, у зв`язку з чим вимогу щодо стягнення збитків у розмірі 111 391,05 грн. задоволено.
Щодо доводів відповідача:
-          про монопольне становище позивача, внаслідок чого з відповідачем укладені чотири договори на постачання природного газу, а не один договір на весь очікуваний обсяг споживання природного газу, місцевий господарський суд відзначив, що питання укладення чотирьох договорів не є предметом дослідження у даній справі. Спірні правовідносини виникли на підставі Договору №6728/18-КП-13, його умови відповідачем не оспорювались і є чинними, обов`язковими для виконання;
-          про відсутність доказів виникнення небалансу в оператора газотранспортної системи, відсутні підстави для стягнення збитків відхилено судом, як необґрунтовані з посиланням на п. 5 Кодексу газотранспортної системи та умови п.2.4., п.6.2. Договору, п. 10 розділу ІІ Правил постачання природного газу;
-          про порушення порядку визначення обсягів природного газу при розрахунку збитків (необхідність використання в розрахунку показників комерційних вузлів обліку), суд першої інстанції зазначив, що для визначення загального обсягу природного газу, отриманого відповідачем з газорозподільної системи (від ПАТ «Запоріжгаз» як оператора ГРМ), використовуються показники комерційного обліку природного газу. Укладення декількох договорів обумовлено різним цільовим використанням отриманого газу відповідачем, а відтак і різною ціною, використанням різних рахунків зі спеціальним режимом використання тощо. Оскільки обсяг використаного природного газу визначається по кожному договору окремо самим відповідачем шляхом складання акту приймання-передачі, загальний обсяг отриманого газу АТ «Мотор Січ» розподіляє по усім укладеним договорам самостійно.
2. Короткі узагальнені доводи апеляційної скарги.
Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати прийняте 27.09.2021 судове рішення у справі, в задоволенні позовних вимог відмовити. Скаржник посилається на наступні обставини:
-          розглядати питання дотримання відповідачем положень Договору постачання природного газу №6728/18-КП-13 від 29.11.2018 виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води іншим споживачам та виникнення у позивача права на стягнення суми збитків, у випадку доведення реальності завдання відповідачем таких збитків, необхідно у сукупності з Договорами №6681/18-ТЕ-13 від 24.10.2018 про постачання природного газу виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, №6682/18-БО-13 від 24.10.2018 про постачання природного газу виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води бюджетним організаціям, №6683/18-РО-13 від 24.10.2018 про постачання природного газу виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води релігійним організаціям;
-          позивач зобов`язаний укласти з відповідачем не чотири окремі договори, а один договір на весь очікуваний обсяг споживання природного газу. Проте, на вимогу позивача (монополіст в цих взаємовідносинах), уклав не одного, а чотири договори пов`язані зі штучним розділенням за різними категоріями споживачів планових та, фактичних обсягів реалізації (споживання) природного газу, що, на думку скаржника, призвело до неправильного трактування термінів і визначень, передбачених нормативно-правовими актами в сфері газопостачання, порушення їх положень та штучного нарахування суми збитків;
-          частка природного газу, що постачається через комерційні прилади обліку, від загального обсягу поставленого природного газу поставленого через комерційні прилади обліку з ЕІС-кодами Z56ZO14A0E8JM204I та Z56ZO14A0E8JM205G, складала в березні 2019 - 2,98%, а в квітні 2019 - 1,9%. Вказане підтверджено Актами приймання - передачі від 31.03.3019 та від 30.04.2019 (Договір №6728/18-КП-13);
-          за Договором №653/18 (УГЭ) від 03.10.2018, укладеним з Концерном «Міські теплові мережі», здійснюється продаж останньому частини теплової енергії, який вже безпосередньо і постачає її населенню, бюджетним установам, релігійним організаціям та іншим споживачам;
-          в контексті Постанови КМУ від 19.10.2018 №867 AT «НАК «Нафтогаз України» не має жодного конкурента;
-          згідно з ч. 3 гл. ІІ Постанови і 3 Глави II Постанови від 30.09.2015 №2496 «Про затвердження Правил постачання природного газу» укладення договору постачання природного газу здійснюється з урахуванням таких вимог: договір постачання природного газу укладається на весь очікуваний обсяг споживання природного газу в розрахунковому періоді, необхідний споживачу, або по його точці комерційного обліку, якій присвоєно окремий ЕІС-код.»;
-           АТ «НАК «Нафтогаз України» як окремий постачальник, повинно укласти з AT «Мотор Січ», як споживачем, єдиний договір постачання природного газу на весь очікуваний обсяг споживання природного газу в розрахунковому періоді, а не чотири окремі договори за видом використання (для населення, бюджетних установам, релігійних/організацій та інших споживачів);
-          відповідач намагався привести положення підписаних чотирьох договорів до вимог діючого законодавства в сфері газопостачання та врахувати технічні особливості системи газопостачання AT «Мотор Січ», неможливість фактичного виконання умов договору, що підтвердження листуванням між сторонами. Дані обставини не були досліджені судом.;
-          обставина укладання не одного, a 4-х окремих договорів не дає можливості AT «Мотор Січ» до закінчення розрахункового періоду визначити очікуваний обсяг споживання природного газу по кожному окремому споживачу (населення, бюджетні організації, релігійні організації та інші споживачі) відповідно до договорів (AT «Мотор Січ» здійснює продаж такої теплової енергії за єдиним договором КП Концерн «Міські теплові мережі», яке вже і постачає її для різних категорій споживачів; система газопостачання відповідача з технічних причин необлаштована по кожній категорії споживачів комерційними вузлами обліку газу, що підтверджується змістом 4-х договорів, в яких зазначені одні й ті самі дві точки комерційного обліку газу з ЕІС- кодами: Z56ZO14A0E8JM204I та Z56ZО14A0E8JМ205G);
-          відповідач має можливість контролювати за приладами обліку газу лише сумарно заявлені обсяги природного газу згідно 4-х договорів про надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, організаціям, релігійним організаціям та іншим споживачам, що укладені з одним і тим самим постачальником - AT «НАК «Нафтогаз Україні»;
-          є невідповідними дані, зазначені в актах приймання-передачі, даним комерційних вузлів обліку, що наведені та містяться виключно в актах приймання- передачі природного газу, укладені в березні-квітні 2019 відповідачем та Оператором ГТС. Всупереч положень ч. 3 Глави II Правил постачання природного газу, суд дійшов помилкового висновку про можливість укладення договору лише на весь очікуваний обсяг споживання природного газу в розрахунковому періоді, необхідний споживачу та про можливість відповідача самостійно контролювати власне газоспоживання;
-          не встановлено обставин, що контроль обсягів постачання природного газу, який надходить від ТОВ «ГАЗ-МДС», відбувається за іншими точками комерційного обліку з ЕІС-кодами, аніж контроль обсягів постачання природного газу, який надходить від AT «НАК «Нафтогаз України» (постачання природного газу від ТОВ «ГАЗ-МДС» здійснюється через комерційні прилади обліку газу з ЕІС-кодами 56Z014AOE8JM2010 (ЗМЗ), 56ZO14A0E8JM203K (ШРП-1), 56ZO14A0E8JM20DO (ГРП-1), 56ZO14A0E8JM2098 (ДПРЧ-26), а згідно договорів відповідача з AT «НАК «Нафтогаз України» постачання природного газу від позивача здійснюється через комерційні прилади обліку газу з ЕІС-кодами Z56ZO14A0E8JM204I та Z56ZO14A0E8JM205G);
-          визначення об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту споживача здійснюється на підставі даних комерційних ВОГ, отже висновок суду про те, що обсяг використаного природного газу визначається по кожному договору окремо самим відповідачем шляхом складання акту приймання-передачі є помилковим;
-           наданим актом приймання-передачі природного газу від 31.03.2010, укладеним AT «Мотор Січ» з ПАТ «Запоріжгаз» (Оператором ГРМ) про об`єм розподіленого природного газу та виробничо-технологічні втрати по договору від 01.01.2016 за березень 2019; актом приймання-передачі природного газу від 30.04.2019, укладеним AT «Мотор Січ» з ПАТ «Запоріжгаз» (Оператором ГРМ) про об`єм розподіленого природного газу та виробничо-технологічні втрати по договору від 01.01.2016 за квітень 2019 року, підтверджується факт, що дані оператора використовуються для визначення загальних обсягів поставки, а також для визначення обсягів поставки природного газу за кожним окремо комерційним приладом обліку природного газу з визначеними ЕІС-кодами (з посиланням на п. 1 Розділу VI, 3 Розділу ІІ Правил постачання природного газу та п. 6 Розділу ІІІ Кодексу газорозподільних систем);
-          не з`ясовано обставин фактичної можливості розділити покатегорійно весь обсяг постачання природного газу, що здійснюється одним і тим самим постачальником (AT «НАК «Нафтогаз України») на користь відповідача сукупно за 4-ма різними договорами, в яких передбачені не окремі на кожну категорію комерційні вузли обліку природного газу з окремими ЕІС-кодами, а одні і ті самі точки комерційного вузла обліку природного газу з ЕІС-кодами Z56ZO14A0E8JM204I та Z56ZO14A0E8JM205G;
-          суд першої інстанції жодної норми Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України, що визначає поняття збитки та врегульовує відносини навколо них, не застосував. Відсутні обґрунтування мотивів незастосування норм права, якими визначена правова природа збитків та правила для можливості їх стягнення, а саме положення ст. 22 Цивільного кодексу України та ст.ст. 216, 224, 225, 226 Господарського кодексу України;
-          не надано жодного доказу наявності обґрунтованих та реальних витрат оператора газотранспортної системи (AT «Укртрансгаз» в особі філії «Оператор газотранспортної системи України»), пов`язаних із здійсненням ним балансування у березні-квітні 2019 за перевищення/недобір відповідачем запланованого об`єму (обсягу) природного газу від фактично поставленого позивачем за Договором постачання природного газу №6728/18-КП-13 від 29.11.2018. Відсутність реальних витрат, на думку скаржника, вказує на відсутність різниці (небалансу), отже, на відсутність права нараховувати збитки за формулою на різницю, що перевищує ± 5 відсотків від замовленого обсягу природного газу. Доказів понесення додаткових втрат чи упущеної вигоди позивачем не надано;
- відносини щодо небалансу регулюються положеннями ч. 5 р. II Постанови НКРЄКП від 30.09.2015 №2496 «Про затвердження Правил постачання природного газу», на що суд не звернув уваги; 
- відповідач не має приладів комерційного обліку газу з окремими ЕІС-кодами на кожний об`єкт окремо «населення», «бюджетні організації», «релігійні об`єднання», «інші споживачі», що підтверджується умістом всіх чотирьох договорів, згідно яких постачання природного газу відбувається через одні й ті самі точки комерційних вузлів обліку з ЕІС- кодами Z56ZO14A0E8JM204I га Z56ZO14A0E8JM205G. Вказане призводить до реальної неможливості самостійно контролювати за кожним з чотирьох договорів окремо відповідність заявлених обсягів природного газу фактично спожитим в розрахунковому періоді і коригувати їх відхилення в розмірі не більше ±5 відсотків;
- позивачем були проігноровані численні роз`яснення НКРЄКП, яким регулятор прямо вказував позивачу про недопустимість вчинюваних ним дій та необхідність приведення їх до вимог діючих нормативно-правових актів, на що не звернув уваги суд першої інстанції та не застосував до спірних правовідносин положення ч. 2-3 ст. 226 Господарського кодексу України. чином Позивач позбавляється права на відшкодування збитків, адже своєчасно був попереджений відповідачем про можливе невиконання ним договірного зобов`язання.
В обґрунтування вказаних висновків та доводів скаржник посилається на численні висновки Верховного Суду, викладені у постановах за наслідками розгляду подібним правовідносин.
Щодо розрахунку збитків, то на думку скаржника розрахувати суму збитків за формулою, наведеною у договорі постачання природного газу для виробництва теплової енергії на опалення та постачання гарячої води іншим споживачам №6728/181КП-13 від 29.11.2018, що визначена Правилами постачання природного газу, неможливо.
Так, скаржник вважає, що Правила постачання природного газу визначають лише формулу розрахунку збитків, а Кодекс газорозподільчих систем - лише складові такої формули, не регулюючи при цьому всіх інших відносин, що виникають навколо питань про відшкодування збитків.           Водночас, на порушення ч. 2 п. 1 Розділу VI Правил постачання природного газу від 30.09.2015 №2496, до позовної заяви, як і до акту-претензії, не доданий жодний документ на підтвердження фактичного обсягу використаного за договором природного газу, визначеного відповідно до імперативних норм законодавства. Розрахунок здійснено без посилань на дані комерційних вузлів обліку, акти приймання-передачі природного газу, передбачені Договором №6728/18-КП-13 від 29.11.2018, в яких відсутні показники даних комерційних вузлів обліку надходження природного газу, не є належними доказами понесення збитків.
Підписані Оператором ГРМ (ПАТ «Запоріжгаз») та Споживачем (AT «Мотор Січ») акти приймання-передачі природного газу за березень та квітень 2019, які грунтуються на даних комерційних - вузлів обліку та згідно Кодексу газорозподільних систем є виключною підставою для їх використання у взаємовідносинах між суб`єктами ринку природного газу, у тому числі для взаєморозрахунків між споживачем та його постачальником, були в наявності у позивача, проте не були використані ним у взаємовідносинах з відповідачем.
Щодо положень НКРЕКП та аналізу його положень:
-          зі змісту листа НКРЕКП №12137/18/7 від 18.12.2018 неможливо встановити логічного взаємозв`язку між таким листом та висновком суду про право позивала укласти з відповідачем замість єдиного чотири договори постачання природного газу;
-          позивачем не наданий жодний доказ того, що на об`єкт відповідача, такий як «інші споживачі», встановлений окремий комерційний вузол обліку природного газу. Не надані докази наявності окремих комерційних вузлів обліку на інших об`єктах відповідача - «населення», «бюджетні організації», «релігійні об`єднання»;
-          Порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки, що затверджений Постановою КМУ №217 від 18.06.2014, не регулює відносини позивача з відповідачем ані стосовно укладення договору, ані стосовно його виконання.
На підтвердження своїх доводів про відсутність підстав для нарахування штрафних санкцій, відповідач посилається на листи – відповіді НКРЕКП від 14.05.2019, від 09.07.2019 (стр. 30- 31 апеляційної скарги), зі змісту яких вбачається, що по одній точці комерційного обліку, якій присвоєно окремий ЕІС-код, може бути укладений тільки один договір постачання природного газу, необхідного споживачу. Положеннями Правил не передбачено поділ обсягів спожитого природного газу на категорії споживання, в залежності від цільового використання споживачем обсягів природного газу. Таким чином, протягом розрахункового періоду у споживача природного газу (виробника теплової енергії) може бути лише один діючий постачальник природного газу, який зобов`язаний на підставі укладеного договору постачання забезпечити його усім необхідним обсягом природного газу не залежно від цільового використання ним обсягів природного газу. При цьому, обсяг відбору (споживання) виробниками теплової енергії природного газу зазвичай обліковується загальним потоком на всі потреби споживання (у тому числі на вироблення тепла категорії «інші» через один комерційний вузол обліку).
Скаржник вважає, що його позиція підтверджується всіма законодавчими нормативно-правовими актам в сфері газопостачання, зміст яких вміщено на стор. 31-40 апеляційної скарги.
Документальним підтвердженням доводів скаржника щодо відсутність в березні-квітні 2019 недобору/перебору в 5% фактично спожитого відповідачем природного газу від замовленого обсягу природного газу є обставини викладені на стор. 40 – 49 апеляційної скарги, зокрема: 
-          щодо обставин укладання договору постачання природного газу №6/12-2018 (УГЄ) від 14.12.2018 року, а також договорів постачання природного газу зокрема по населенню № 681/18-ТЕ-13 від 24.10.2018, бюджетним організаціям №6682/18-БО-13 від 24.10.2018, релігійним організаціям №6683/18-РО-13 від 24.10.2018, іншим споживачам №6728/18-КП-13 від 29.11.2018 та додаткових угод до них, в контексті фактично замовленого відповідачем газу для споживачів за чотирма договорами. Визначення замовленого споживачем – АТ «Мотор Січ» обсягу газу у позивача.;
-          щодо визначення фактичного об`єму (обсягу) постачання природного газу AT «Мотор Січ», як споживачу його постачальниками - AT «НАК «Нафтогаз України» та ТОВ «ГАЗ-МДС» за даними комерційних вузлів обліку за розрахунковий період березень - квітень 2019, що здійснений Оператором ГРМ/ГТС.
Скаржник вважає, що фактичний об`єм (обсяг) постачання (споживання) природного газу AT «Мотор Січ» у березні 2019 для власних потреб за договором постачання природного газу №6/12-2018 (УГЄ) від 14.12.2018 з ТОВ «ГАЗ-МДС» визначається на підставі акту приймання – передачі від 31.03.2019, акту приймання-передачі природного газу №ЗП00001512 від 31.03.2019, акту наданих послуг з розподілу природного газу №ЗПЯ89002995 від 31.03.2019, акту наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 31.03.2019 №03-19-17/ЗП-12 (УГЭ). 
Фактичний об`єм (обсяг) постачання (споживання) природного газу AT «Мотор Січ» в березні 2019 для потреб АТ «НАК «Нафтогаз України» для можливості виконання ним спеціальних обов`язків для забезпечення загальносуспільних інтересів за чотирма договорами постачання природного газу становить всього в розмірі 3 833 018 куб.м. (акт приймання-передачі природного газу від 31.03.2019 за договором №6681/18-ТЕ-13 від 24.10.2018, актом від 31.03.2019 за договором №6682/18-БQ-13 від 24.10.2018, актом від 31.03.2019 за договором №6683/18-РО-13 від 24.10.2018, актом від 31.03.2019 за договором №6728/18-КП-13 від 29.11.2018 та актом від 31.03.2019, укладеним AT «Мотор Січ» з ПАТ «Запоріжгаз» (Оператором ГРМ) про те, що об`єм розподіленого природного газу та виробничо-технологічні втрати по договору від 01.01.2016 за березень 2019 складають всього 4 196 456 куб.м. За показами лічильника/ВОГ в точках комерційного обліку, що визначені 4-а договорами, всього 3 833 018 куб.м.).
Весь фактичний об`єм (обсяг) постачання (споживання) природного газу AT «Мотор Січ» в березні 2019 надходив за двома точками комерційних вузлів обліку з ЕІС-кодами Z56ZO14A0E8JM204I, Z56ZO14A0E8JM205G, які приєднані до однієї точки розподільчих мереж AT «ЗАПОРІЖГАЗ», розподілити такий природний газ за чотирма договорами та визначити фактичний обсяг споживання згідно вимог регламентуючих документів за категоріями споживачів, оператору ГРМ є неможливим. Жодний об`єкт (населення, бюджетні організації, релігійні організації та інші споживачі), для якого AT «Мотор Січ» придбавало природний газ, не обладнаний окремим вузлом комерційного обліку природного газу, якому присвоєний ЕІС-код. AT «МОТОР СІЧ» в березні 2019 фактично спожило об`єм природного газу на 43 912 куб.м. менший від замовленого (3 876 930 куб.м. - 3 833 018 куб.м.), що не перевищує різниці в 5% від замовленого обсягу природного газу в березні 2019 та не дає юридичних підстав позивачеві вимагати будь-яких компенсацій, адже така різниця складає лише 1,13%.
Фактичний об`єм (обсяг) постачання природного газу AT «Мотор Січ» в квітні 2019, що був розподілений оператором ГРМ – ПАТ «Запоріжгаз» для власних потреб за договором постачання природного газу №6/12-2018 (УГЄ) від 14.12.2018 з ТОВ «ГАЗ-МДС» всього складає 294 056 куб.м. (акт приймання – передачі від 30.04.2019 – 294  056 куб.м., від 30.04.2019 по договору від 01.01.2016 – 1  707  747 куб.м., акт наданих послуг з розподілу природного газу від 30.04.2019 - 1  707  747 куб.м., акт надання послуг з транспортування природного газу від 30.04.2019 - 1  707  747 куб.м.).
Фактичний об`єм (обсяг) постачання (споживання) природного газу AT «Мотор Січ» в квітні 2019 для забезпечення загальносуспільних інтересів за чотирма договорами постачання природного газу для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню №6681/18-ТЕ-13 від 24.10.2018, бюджетним організаціям №6682/18-БО-13 від 24.10.2018, релігійним організаціям №6683/18-РО-13 від 24.10.2018, іншим споживачам №6728/18- КП-13 від 29.11.2018, всього становить 1 413 691 куб.м. (акт приймання – передачі від 30.04.2019до договору №6681/18-ТЕ-13 – 560  817 куб.м., акт від 30.04.2019 до договору №6682/18-БО-13 від 24.10.2018 – 30  212 куб.м., акт від 30.04.2019 до договору №6683/18-РО-13 – 861 куб.м., акт від 30.04.2019 до договору №6728/18- КП-13 від 29.11.2018 – 821  801 куб.м.). Всі данні в наведених актах визначені не за показами лічильника/ВОГ, без зазначення точок комерційного обліку з ЕІС- кодами.
Акт приймання-передачі природного газу від 30.04.2019, укладений AT «Мотор Січ» з ПАТ «Запоріжгаз» (Оператором ГРМ) про об`єм розподіленого природного газу та виробничо-технологічні втрати по договору від 01.01.2016 за квітень 2019 року складають всього 1 707 74 куб.м., за показами лічильника/ВОГ в точках комерційного обліку, що визначені 4-а договорами, всього                       1 413 691 куб.м.
Весь фактичний об`ємі (обсяг) постачання (споживання) природного газу AT «Мотор Січ» за всіма чотирма договорами в квітні 2019 надходив за двома точками комерційних вузлів обліку з ЕІС-кодами Z56ZO14A0E8JM204I, Z56ZO14A0E8JM205G, які приєднані до однієї точки розподільчих мереж AT «Запоріжгаз». Розподілити такий природний газ за чотирма договорами та визначити фактичний обсяг споживання згідно вимог регламентуючих документів за категоріями споживачів, Оператору ГРМ, на думку скаржника, не можливо. Жодний об`єкт (населення, бюджетні організації, релігійні організації та інші споживачі), для якого AT «Мотор Січ» придбавало природний газ, не обладнаний окремим вузлом комерційного обліку природного газу, якому присвоєний окремий ЕІС-код. 
Вказане унеможливлює і застосування формули, що передбачена чотирма договорами та наведеними вище приписами Порядку постачання природного газу, для розрахунку збитків.
Акт наданих послуг з розподілу природного газу від 30.04.2019, складено між ПАТ «Запоріжгаз» (оператор ГРМ) та AT «Мотор Січ» (споживачем) про те, що оператор ГРМ розподілив, а споживач прийняв 1 707 747 куб.м. природного газу в квітні 2019. Акт наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 30.04.2019 (УГЭ), складено про те, що відповідно договору №17/ЗП-12 (УГЭ) від 21.12.2011 AT «Укртрансгаз» в особі філії «Оператор газотранспортної системи України, надало, а AT «Мотор Січ» отримало послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами для задоволення потреб промислових споживачів та інших суб`єктів господарювання у квітні 2019 в обсязі 1 707 747 куб.м. природного газу.
Таким чином, на думку скаржника, наведеними вище актами, за показами лічильника/ВОГ в точках комерційного обліку, підтверджено фактичне постачання відповідачу у квітні 2019 природного газу в обсязі 1 707 747 куб.м., з яких 294 056 куб.м. природного газу AT «Мотор Січ» прийняло (спожило) для власних потреб, а 1 413  691 куб.м. - для виробництва теплової енергії на опалення та постачання гарячої води населенню, бюджетним організаціям, релігійним організаціям, іншим споживачам.
Замовлений AT «Мотор Січ» обсяг природного газу у AT «НАК «Нафтогаз України» за чотирма договорами постачання природного газу для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, бюджетним організаціям, релігійним організаціям та іншим споживачам в квітні 2019 склав 1 461 569 куб.м., фактичне постачання AT «Мотор Січ» в квітні 2019 природного газу відбулось в об`ємі  413 691 куб.м. AT «Мотор Січ» в квітні 2019 фактично спожило об`єм природного газу на 47 878 куб.м. менший від замовленого (1 461 569 куб.м. - 1 413 691 куб.м.), що не перевищує різниці в 5% від замовленого обсягу природного газу в квітні 2019 та не дає юридичних підстав позивачеві вимагати будь-яких компенсацій, адже така різниця складає лише 3,275%.
3. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.
Позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення – без змін, з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.
4. Рух справи у суді апеляційної інстанції.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.11.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства “Мотор Січ” на рішення Господарського суду Запорізької області від 27.09.2021 у справі № 908/1855/21; вирішено здійснювати розгляд апеляційної скарги в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи на предмет вичерпності та безспірності доказів, на які посилаються сторони в підтримання своїх вимог і заперечень, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, рішення у даній справі є таким, що не відповідає фактичним обставинам справи та наявним доказам в їх підтвердження, отже, має бути скасовано, у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.
5. Встановлені та неоспорені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини.
Так, між ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (постачальник), правонаступником якого є АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», (позивач у справі) та ПАТ «Мотор Січ» (споживач, відповідач у справі) 29.11.2018 укладено Договір постачання природного газу № 6728/18-КП-13, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору.
За визначенням п. 1.2 Договору, природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання, які не є бюджетними установами/організаціями. 
За цим договором може бути поставлений природний газ (за кодом УКТЗЕД 2711 21 00 00) власного видобутку (природний газ, видобутий на території України) та/або імпортований природний газ, ввезений ПАТ «НАК «Нафтогаз України» на митну територію України.
Відповідно до п. 2.1 Договору (в редакції Додаткової угоди № 3 від 25.03.2019, чинної на час спірних правовідносин) постачальник передає споживачу в період з 01.12.2018 по 30.04.2019 (включно) замовлений обсяг природного газу в кількості 13 980,613 тис.куб.м., в тому числі по місяцях (далі розрахункові періоди) та вузлах комерційного обліку (згідно наведеного у таблиці переліку 11 вузлів).
За умовами п. 3.8 Договору приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.
Пунктом 3.9 Договору передбачено, що споживач зобов`язується надати постачальнику не пізніше 7 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, зокрема: підписані споживачем два примірники акту приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги використаного у розрахунковому періоді природного газу згідно з цим договором і з урахуванням п. 3.8 цього договору, його фактична ціна та вартість (п. 3.9.3 Договору).
Згідно з п. 3.13 Договору, якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного споживачем природного газу більше, ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в п. 2.1 цього Договору), споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки в порядку, визначеному пунктом 5.7. цього Договору. При цьому розмір збитків визначається наступним чином:
- якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період (п. 3.13.1 Договору);
- якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде перевищувати замовлений обсяг природного газу на цей період, споживач зобов`язаний відшкодувати збитки за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою:
В= (Vф - Vп) х Ц х К, де: 
Vф - об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений постачальником споживачу протягом розрахункового періоду за цим договором відповідно до акту приймання-передачі природного газу;
Vп - замовлений обсяг природного газу на розрахунковий період, зазначений в п. 2.1 Договору;
Ц- ціна природного газу за цим договором;
К - коефіцієнт, який дорівнює 0,5.
Згідно з п. 5.1 Договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.
Відповідно до п. 11.2 Договору пункти 2.3, 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз.2) підп. 3.9.2 п. 3.9, 3.13, 5.7, абз. п`ятий підп.5) п. 6.2, підп.8) п. 6.2, підп. 4) п. 6.3, абз. третій підп. 2) п. 6.4 цього договору застосовуються з дня, зазначеного в повідомленні постачальника, яке направляється не електронну адресу споживача, зазначену в п. 12 договору та розміщується на офіційному сайті постачальника.
Пунктом 5.7 Договору передбачено, що відшкодування Постачальнику збитків, розрахованих відповідно до умов п. 3.13 Договору, здійснюється наступним чином:
- постачальник на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі (якщо споживач порушив п. 3.9 цього договору та не надав акт приймання передачі, використання газу за відповідний період приймається 0 куб.м.) та замовлених обсягів, визначених п. 2.1 цього договору, розраховує збитки відповідно до п. 3.13.1 або 3.13.2 п. 3.13 цього Договору;
- постачальник після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надає споживачу акт-претензію щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків;
- споживач протягом 20 (двадцяти) робочих днів з моменту отримання акту-претензії, зобов`язаний відшкодувати постачальнику вартість збитків на рахунок, визначений в акті-претензії.
У разі, якщо протягом зазначеного періоду споживач не відшкодував (не повністю відшкодував) постачальнику збитки, споживач несе відповідальність перед постачальником на загальних умовах, визначених цим договором та чинним законодавством України.
Відповідно до підп. 8 п. 6.2 Договору споживач зобов`язаний, зокрема, відшкодувати постачальнику збитки, розраховані відповідно до п. 3.13 Договору.
За визначенням підп. 4 п. 6.3 Договору, постачальник має право вимагати від Споживача відшкодування збитків, що виникли через порушення споживачем умов п. 2.1 Договору у разі якщо відхилення фактично використаних споживачем в розрахунковому періоді обсягів газу більш ніж на 5% (як в бік збільшення, так і зменшення фактично використаних обсягів) відрізняється від замовлених.
Пунктом 11.1 Договору визначено, що договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису Постачальника печаткою, і діє в частині постачання природного газу з 01.12.2018 по 30.04.2019 (включно), а частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.
Відповідно до п. 11.2 Договору пункти 2.3, 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз. 2) підп. 3.9.2 п. 3.9, 3.13, 5.7, абз. п`ятий підп. 5) п. 6.2, підп. 8) п. 6.2, підп. 4) п. 6.3, абз. третій підп. 2) п. 6.4 цього договору застосовуються з дня, зазначеного в повідомленні постачальника, яке направляється на електронну адресу споживача, зазначену в п. 12 договору та розміщується на офіційному сайті постачальника.
На виконання п. 11.2 Договору, 20.02.2019 позивач направив на електронну адресу відповідача зазначене в п. 12 Договору повідомлення вих. № 26-1136/1.17-19, яким інформував споживача, що з 01.03.2019 у правовідносинах між позивачем та відповідачем за Договором застосовуються пункти 2.3, 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз. 2) підп. 3.9.2 п. 3.9, 3.13, 5.7, абз. п`ятий підп. 5) п.6. 2, підп. 8) п. 6.2, підп. 4) п. 6.3, абз. третій підп. 2) п. 6.4 Договору; та не застосовуються пункти 3.2.1, 3.4.1, 3.8.1, абз.1) підп. 3.9.2 п. 3.9, абзац четвертий підп. 5) п. 6.2, абзац другий підп. 2) п. 6.4 Договору.
Згідно з умовами Договору протягом грудня 2018 - вересня 2019 позивач передавав, а відповідач приймав природний газ, що підтверджується наявними у матеріалах справи актами приймання-передачі природного газу (копії наявні у матеріалах справи).
Відповідно до п. 2.1 Договору (у редакції Додаткової угоди №3 від 25.03.2019) постачальник передає споживачу у березні 2019 замовлений обсяг природного газу в кількості 2552,337 тис.куб.м. Згідно з актом приймання-передачі природного газу від 31.03.2019 обсяг фактично спожитого природного газу становить 2287,965 тис.куб.м. Відхилення між запланованим та фактично спожитим природним газом у березні 2019 становить 264,372 тис.куб.м. (10,36%).
Позивачем на адресу відповідача 16.05.2019 відправлено Акт-претензію за вих. № 26-1302-19, яким позивач вимагав у відповідача сплатити збитки на підставі п. 3.13 та 5.7 Договору та п. 1 Розділу VI Правил за різницю між замовленим обсягом природного газу та фактичним обсягом використаного відповідачем в березні 2019 природного газу в сумі 712 149,33 грн. Згідно поштового повідомлення про вручення поштового відправлення даний акт отримано відповідачем 23.05.2019. Листом №СПО-9814 від 14.06.2019 відповідачем повідомлено про відмову від оплати збитків.
Відповідно до п. 2.1 Договору (у редакції Додаткової угоди №5 від 23.04.2019) постачальник передає споживачу у квітні 2019 року замовлений обсяг природного газу в кількості 1052,800 тис.куб.м. Згідно з актом приймання-передачі природного газу від 30.04.2019 обсяг фактично спожитого природного газу становить 821,801 тис.куб.м. Відхилення між запланованим та фактично спожитим природним газом у квітні 2019 становить 230,999 тис.куб.м. (21,94%).
Позивачем на адресу відповідача 12.06.2019 відправлено Акт-претензію за вих. №26-2148-19, яким позивач вимагав у відповідача сплатити збитки на підставі п. 3.13 та 5.7 Договору та п. 1 Розділу VI Правил за різницю між замовленим обсягом природного газу та фактичним обсягом використаного відповідачем в квітні 2019 природного газу на суму 604 966,40 грн. Згідно поштового повідомлення про вручення поштового відправлення даний акт отримано відповідачем 21.06.2019. Листом №СПО-10539 від 01.07.2019 відповідачем повідомлено про відмову від оплати збитків.
Листом від 22.11.2019 №26-4002-19 позивач повідомив відповідача про перерахунок за актом-претензією №26-1302-19 від 16.05.2019 та зазначив, що сума збитків, яка підлягає відшкодуванню складає 60 483,91 грн. Листом від 22.11.2019 №26-400-19 позивач повідомив відповідача про перерахунок за актом-претензією №26-2148-19 від 12.06.2019 та зазначив, що сума збитків, яка підлягає відшкодуванню складає 50 907,14 грн. Зазначені листи отримані повноважним представником відповідача - 02.12.2019.
У добровільному порядку зазначені кошти відповідачем не сплачені, що стало підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.
6. Доводи, за якими апеляційний суд не погодився з висновками суду першої інстанції.
Частиною 1 статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
За визначенням ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. ст. 6, 627, 628 Цивільного кодексу України).
Частинами 1, 2 статті 180 Господарського кодексу України у свою чергу встановлено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів (ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України).
Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України та ст. 173 Господарського кодексу України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
За визначенням ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).
Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, яка кореспондуються зі ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Закон України "Про ринок природного газу" визначає правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу.
Згідно зі ст. 2 вказаного Закону правову основу ринку природного газу становлять Конституція України, цей Закон, закони України "Про трубопровідний транспорт", "Про природні монополії", "Про нафту і газ", "Про енергозбереження", "Про угоди про розподіл продукції", "Про захист економічної конкуренції", "Про газ (метан) вугільних родовищ", "Про охорону навколишнього природного середовища", міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та інші акти законодавства України.
Пунктом 6 частини 5 статті 12 Закону України "Про ринок природного газу" встановлено, що договір постачання повинен містити таку істотну умову як порядок відшкодування та визначення розміру збитків, завданих внаслідок порушення договору постачання.
Правила постачання природного газу (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у розділі VI встановлюють порядок відшкодування збитків та вирішення спорів.
Відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим, постачальнику здійснюється таким чином та в таких випадках:
1) якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків у розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період;
2) якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) постачання природного газу споживачу його постачальником буде перевищувати підтверджений обсяг природного газу на цей період, постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою: В = (Vф - Vп) x Ц х K (де Vф - об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений постачальником споживачу протягом розрахункового періоду за договором на постачання природного газу; Vп - підтверджений обсяг природного газу на розрахунковий період; Ц - ціна природного газу за договором постачання природного газу; K - коефіцієнт, який визначається постачальником та не може перевищувати 0,5.
У договорі постачання між постачальником та споживачем, що не є побутовим, може встановлюватись допустима величина відхилення від підтверджених обсягів природного газу, в межах якої не здійснюються заходи, визначені п. 1 цього розділу.
За результатами виявлених порушень представником постачальника складається акт-претензія, який оформлюється з урахуванням таких вимог:
1) форма акта-претензії є довільною;
2) при порушенні, зазначеному в пп. 3 п. 1 цього розділу, акт-претензія складається представниками постачальника після пред`явлення ними відповідних посвідчень у присутності уповноваженого представника споживача (власника або наймача) і скріплюється їхніми підписами. У разі відмови споживача від підписання акта-претензії про це зазначається в акті-претензії. Акт-претензія щодо відмови споживача у доступі до території об`єкта споживача вважається дійсним, якщо його підписали представник постачальника та одна незаінтересована особа за умови посвідчення їх осіб або три представники постачальника. У разі відмови споживача від підписання акта-претензії про це робиться відмітка в обох примірниках цього акта, і другий його примірник надсилається споживачеві реєстрованим поштовим відправленням.
Акт-претензія, у якому зазначаються підстави та розмір нарахованих збитків, складається в двох примірниках, один з яких надсилається (надається) споживачу (з позначкою про вручення), а споживач зобов`язаний протягом двадцяти робочих днів з моменту його отримання відшкодувати постачальнику завдані збитки або написати мотивовану відмову від їх повного або часткового відшкодування.
У випадку нереагування у встановлений строк на акт-претензію або невідшкодування завданих збитків постачальник має право звернутись до суду.
Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.
Стаття 623 Цивільного кодексу України конкретизує положення по відшкодуванню збитків, завданих порушенням зобов`язання. Так, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.
Стаття 22 Цивільного кодексу України дає загальне для цивільного законодавства (як договірного так і деліктного зобов`язання) визначення збитків. Так, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відшкодування збитків є однією з форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 Цивільного кодексу України, оскільки ч. 1 цієї статті визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Визначення поняття збитків наводиться також у ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України, відповідно до якої під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.
Стаття 225 Господарського кодексу України конкретизує, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.
Отже, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин і яке виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати.
Реальні збитки - це втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Упущена вигода - це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. Неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення. Якщо ж кредитор не вжив достатніх заходів, щоб запобігти виникненню збитків чи зменшити їх, шкода з боржника не стягується.
Як встановлено в п. 5 цієї постанови, постачальник передає споживачу в період з 01.12.2018 по 30.04.2019 (включно) замовлений обсяг природного газу в кількості 13 980,613 тис.куб.м., в тому числі по місяцях (далі розрахункові періоди) та вузлах комерційного обліку (згідно наведеного у таблиці переліку 11 вузлів). Відповідно до п. 2.1 Договору (у редакції Додаткової угоди №3 від 25.03.2019) постачальник передає споживачу у березні 2019 замовлений обсяг природного газу в кількості 2552,337 тис.куб.м. 
Згідно з актом приймання-передачі природного газу від 31.03.2019 обсяг фактично спожитого природного газу становить 2287,965 тис.куб.м. Відхилення між запланованим та фактично спожитим природним газом у березні 2019 становить 264,372 тис.куб.м. (10,36%).
Відповідно до п. 2.1 Договору (у редакції Додаткової угоди №5 від 23.04.2019) постачальник передає споживачу у квітні 2019 року замовлений обсяг природного газу в кількості 1052,800 тис.куб.м. 
Згідно з актом приймання-передачі природного газу від 30.04.2019 обсяг фактично спожитого природного газу становить 821,801 тис.куб.м. Відхилення між запланованим та фактично спожитим природним газом у квітні 2019 становить 230,999 тис.куб.м. (21,94%).
Місцевий господарський суд визнав вказані обставини підґрунтям для стягнення з відповідача коштів у загальному розмірі 111391,05 грн. на підставі п. п. 3.13 та 5.7 Договору.
Відповідно до положень ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. ст. 73, 76 ГПК України).
З викладеного слідує, що положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку господарського судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. При цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (зазначена позиція викладена Верховним Судом у постанові від 31.08.2020 у справі №922/3582/19).
Суд зауважує, що одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності.
Названий принцип полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.11.2019 зі справи №902/761/18).
Таким чином, позивач, стверджуючи про існування певної обставини, подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази. Про перевагу однієї позиції на іншою суд і виносить власне рішення (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.10.2019 зі справи №917/1307/18).
Отже, під час судового провадження суд оцінює подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, і, оскільки оптимальним стандартом доказування є аргументи, викладені сторонами, через призму наданих доказів суд приймає рішення (зазначеної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 20.08.2020 у справі №914/1680/18).
АТ «НАК «Нафтогаз України» належних та допустимих доказів на підтвердження факту понесення ним збитків (реальних чи упущеної вигоди), спричинених порушенням відповідачем неналежним виконанням зобов`язань за Договором №6728/18-КП-13 від 29.11.2018 не надало. Сам лише факт порушення відповідачем своїх зобов`язань за договором в частині відповідності фактичного обсягу спожитого природного газу в межах різниці у 5% від замовленого обсягу газу на відповідний період, в тому числі за умови погодження у договорі формули їх розрахунку, не може бути підставою для примусового стягнення з відповідача таких збитків за відсутності доказів їх фактичного понесення позивачем.
Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про задоволення вимог АТ «НАК «Нафтогаз України» про стягнення збитків в сумі 111 391,05 грн.
Колегія суддів зазначає, що умови укладеного сторонами договору та Правила постачання природного газу передбачають можливість відшкодування збитків позивачем. Проте наявність такого права не вказує на можливість автоматичного/безумовного стягнення зазначених сум збитків, оскільки вказане право на стягнення збитків зі споживача не звільняє постачальника (позивача) від обов`язку доведення наявності таких збитків та їх розміру належними та допустимими доказами у порядку, передбаченому ГПК України (зазначеної позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 21.09.2021 у справі №904/6992/20, від 25.08.2021 у справі №911/3215/20, від 21.09.2021 у справі №904/6992/20, від 26.10.2021 у справі №904/6985/20, від 26.10.2021 у справі №6986/20 та ін.).
Водночас, у справі, що розглядається, позивач не надав належних та допустимих доказів понесення ним збитків (реальних чи упущеної вигоди), спричинених неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором; не довів наявності причинно-наслідкового зв`язку між наявністю факту більшого обсягу споживання відповідачем природного газу, ніж погоджений, і понесеними у зв`язку з цим збитками; у матеріалах справи відсутні достовірні докази, які свідчили б про наявність з боку відповідача повного складу цивільного правопорушення (протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; наявність збитків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника).
7. Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного в апеляційній скарзі.
Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Колегія суддів дійшла висновку про те, що позивачем ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції не доведено, в чому полягають збитки АТ "НАК "Нафтогаз України" за спірний період та які їх складові (склад цивільного правопорушення).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення знайшло своє підтвердження.
8. Чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права і інтереси особи, за захистом яких вона звернулась до суду.
Право скаржника визнано порушеним.
9. Висновки за результатами розгляду апеляційної  скарги.
За приписами частини першої статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до частини першої статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 275 Господарського процесуального кодексу України апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення
З огляду на встановлені обставини справи та їх правову оцінку, наведену в п. 6 цієї постанови, апеляційний господарський суд визнає, що місцевим господарським судом не забезпечено дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи. Судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржуване судове рішення слід скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
10. Судові витрати.
Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача. 
Керуючись ст.ст. 129, 269, 275-284 ГПК України, апеляційний господарський суд, -

                                         ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства “Мотор Січ” на рішення Господарського суду Запорізької області від 27.09.2021 у справі               № 908/1855/21 задовольнити.
Рішення Господарського суду Запорізької області від 27.09.2021 у справі        № 908/1855/21 скасувати.
У задоволенні позовних вимог відмовити.
Стягнути з Акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” на користь Публічного акціонерного товариства “Мотор Січ” судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3 405,00 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя                                                                 Л.М. Білецька

Суддя                                                                                        Т.А. Верхогляд

Суддя                                                                                          Ю.Б. Парусніков