ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 року

м. Київ
справа № 826/11976/16
провадження № К/9901/11247/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Берназюка Я.О., Стрелець Т.Г., розглянувши у попередньому судовому засіданні у касаційному порядку справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства економічного розвитку і торгівлі, третя особа - Національний інститут винограду і вина, про визнання протиправними, скасування рішення та наказу, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Бужак Н.П., Костюк Л.О., Мельничука В.П. від 04 грудня 2018 року,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства економічного розвитку і торгівлі, третя особа - Національний інститут винограду і вина, про визнання протиправними, скасування рішення та наказу, у якому просив:

- визнати протиправними та скасувати рішення Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України від 05 червня 2014 року про визнання знака «ІНФОРМАЦІЯ_1» добре відомим в Україні відносно Національного інституту винограду і вина «ІНФОРМАЦІЯ_1» для товарів 33 класу МКТП: «вино, коньяк» станом на 01.10.2001 року та наказ Державної служби інтелектуальної власності України                     № 426-Н від 13 серпня 2014 року;

- зобов`язати Міністерство економічного розвитку і торгівлі здійснити публікацію відомостей про скасування рішення Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України від 05 червня 2014 року про визнання знака « ІНФОРМАЦІЯ_1 » добре відомим в Україні відносно Національного інституту винограду і вина «ІНФОРМАЦІЯ_1» для товарів 33 класу МКТП: «вино, коньяк» станом на                                       01 жовтня 2001 року в офіційному бюлетені «Промислова власність».

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Рішенням Окружного адміністративного суду     м. Києва від 10 серпня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності від 05 червня 2014 року про визнання знака « ІНФОРМАЦІЯ_1 » добре відомим в Україні відносно Національного інституту винограду і вина «ІНФОРМАЦІЯ_1» для товарів 33 класу Міжнародної класифікації товарів та послуг станом на 01 жовтня 2001 року.
Визнано протиправним та скасовано наказ Державної служби інтелектуальної власності України від 13 серпня 2014 року № 426-Н.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.

3. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року рішення Окружного адміністративного суду     м. Києва від 10 серпня 2018 року скасовано, а провадження у справі № 826/11976/16 закрито.

4. Закриваючи провадження у справі, суд апеляційної інстанції виходив із того, що спір про скасування рішення про визнання знака, який належить позивачу, добре відомим, безпосередньо стосується охорони права інтелектуальної власності останнього.

5. Вказані обставини свідчать про те, що спір, який виник між сторонами, пов`язаний із захистом прав інтелектуальної власності, а тому з огляду на склад учасників цього спору та предмет позову його вирішення віднесено до юрисдикції господарського суду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

6. Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ОСОБА_1 звернувся із касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від                    04 грудня 2018 року та залишити в силі рішення Окружного адміністративного суду     м. Києва від 10 серпня 2018 року.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Судами попередніх інстанцій установлено, що ОСОБА_1 , Естонія, згідно свідоцтва, виданого Державною службою інтелектуальної власності України,                    № НОМЕР_1 від 25 квітня 2008 року є власником знака для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» відносно товарів 33 класу МКТП.

8. 05 червня 2014 року колегія Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України, розглянувши заяву Національного інституту винограду і вина «ІНФОРМАЦІЯ_1» вирішила визнати знак «ІНФОРМАЦІЯ_1» добре відомим в Україні для товарів 33, що класу МКТП, а саме: «вино, коньяк», станом на 01 жовтня 2001 року відносно Національного інституту винограду і вина «ІНФОРМАЦІЯ_1». Зазначене рішення Апеляційної палати Держаної служби інтелектуальної власності України від 05 червня 2014 року затверджено наказом Державної служби інтелектуальної власності України № 426-Н від 13 серпня 2014 року.

9. Уважаючи рішення Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України від 05 червня 2014 року про визнання знака «ІНФОРМАЦІЯ_1» добре відомим в Україні відносно Національного інституту винограду і вина «ІНФОРМАЦІЯ_1» для товарів 33 класу МКТП: «вино, коньяк» станом на 01.10.2001 року та наказ Державної служби інтелектуальної власності України № 426-Н від 13 серпня 2014 року протиправним, ОСОБА_1 звернулось до суду з позовом.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

10.    Касаційна скарга обґрунтована тим, що з огляду на суб`єктний склад та позовні вимоги, спір у цій справі є публічно-правовим та має розглядатись у порядку адміністративного судочинства.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Релевантні джерела права

11. Згідно із частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

12. За визначенням пункту 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду) суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

13. Відповідно до частини другої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду)     юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

14. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

15. Наведені норми узгоджуються з положеннями статей 2, 4 та 19 Кодексу адміністративного судочинства України (у чинній редакції), якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Оцінка доводів учасників справи і висновків суду апеляційної інстанції

16. Таким чином, до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників є суб`єктом владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, у цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

17. Разом з тим визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням наявного приватного права певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

18. Тобто під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог та характеру спірних правовідносин.

19. Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

20. Відповідно до частин першої та другої статті 418 Цивільного кодексу України право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об`єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом.

21. Згідно із частиною першою статті 420 Цивільного кодексу України до об`єктів права інтелектуальної власності, зокрема, належать: літературні та художні твори; комп`ютерні програми; компіляції даних (бази даних); виконання; фонограми, відеограми, передачі (програми) організацій мовлення; наукові відкриття; винаходи, корисні моделі, промислові зразки; компонування (топографії) інтегральних мікросхем; раціоналізаторські пропозиції; сорти рослин, породи тварин; комерційні (фірмові) найменування, торговельні марки (знаки для товарів і послуг), географічні зазначення; комерційні таємниці.

22. З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що спір про визнання знака, який належить позивачу, добре відомим, безпосередньо стосується охорони права інтелектуальної власності останнього.

23. Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у подібних правовідносинах у постанові від 29 травня 2019 року у справі № 826/15263/18, а також Верховним Судом у постановах від                          17 жовтня 2019 року у справі № 804/11564/15 та від 05 серпня 2020 року у справі               № 826/1845/17.

24. Положеннями частини другої статті 20 Господарського процесуального кодексу України визначено, що Вищий суд з питань інтелектуальної власності розглядає справи щодо прав інтелектуальної власності, зокрема: справи у спорах щодо прав на винахід, корисну модель, промисловий зразок, торговельну марку (знак для товарів і послуг), комерційне найменування та інших прав інтелектуальної власності, в тому числі щодо права попереднього користування.

25. Згідно із частиною першою розділу Х «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України частина четверта статті 3, частини перша та друга статті 20 (в частині визначення юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності), частина третя статті 24, частина третя статті 25, частина дев`ята статті 31, частина друга статті 33, частина третя статті 253, частина перша статті 320 цього Кодексу (в частині права на подання заяви про перегляд судового рішення Вищого суду з питань інтелектуальної власності) вводяться в дію з дня, наступного за днем опублікування Головою Вищого суду з питань інтелектуальної власності у газеті «Голос України» повідомлення про початок роботи Вищого суду з питань інтелектуальної власності.

26. Пунктом 16 частини першої розділу ХІ «Перехідних положень» Господарського процесуального кодексу України установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей: до початку роботи Вищого суду з питань інтелектуальної власності справи щодо прав інтелектуальної власності розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, судами відповідно до правил юрисдикції (підвідомчості, підсудності), які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

27. Оскільки між позивачем та відповідачем виник спір, пов`язаний із захистом прав інтелектуальної власності, тому з огляду на склад учасників цього спору та предмет позову його вирішення віднесено до юрисдикції господарського суду.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

28. За вищенаведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду апеляційної інстанції є законним і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин; у ньому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та     оскарженню не підлягає.     

Суддя-доповідач                                                                       Н.В. Коваленко

Судді                                                                                          Я.О. Берназюк

                                                                                          Т.Г. Стрелець