ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1048/22 Справа № 199/1576/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - БОГУН О. О. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,
суддів: Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,
при секретарі — Панасенко С.С., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 28 жовтня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори, Державного нотаріального архіву у Дніпропетровській області, третя особа – Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про звільнення майна з-під арешту шляхом скасування записів заборони відчуження, – 

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності, тобто, по 1/3 частині квартири кожній, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15 листопада 1996 року, виданого Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради, згідно розпорядження від 15 листопада 1996 року № 4/2021-96.
Співвласник квартири ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та її спадкоємцями першої черги за законом, які прийняли спадщину відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, є мати ОСОБА_3 та донька ОСОБА_2 .
Співвласник квартири ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та її спадкоємцем за заповітом, яка прийняла спадщину відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, є донька ОСОБА_1 .
Так, позивачі звернулись до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Златової Н.А. з питання відкриття спадкових справ для оформлення в подальшому свого права на частки в квартирі АДРЕСА_1 в порядку спадкування, однак, під час оформлення документів, приватним нотаріусом було з`ясовано, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна Державним нотаріальним архівом у Дніпропетровській області було внесено архівні записи про арешт (реєстраційні номери обтяження №№ 4878562, 4878586, 4878622, дата внесення архівних записів 26 квітня 2007 року) накладений на квартиру АДРЕСА_1 ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська б/н від 15 квітня 1998 року (суддя Фірсова С.В.). 
Вказана ухвала була виконана Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 17 квітня 1998 року за реєстровим № 4213-68 та на підставі вищевказаної ухвали суду від 15 квітня 1998 року було внесено 3 записи про обтяження окремо на кожного з трьох співвласників.
У зв`язку з викладеним, 28 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулась в Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська із заявою про надання інформації по справі в рамках якої було накладено арешт та можливого надання копії ухвали про накладення арешту від 15 квітня 1998 року.
01 вересня 2020 року від Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська за підписом В.о. голови суду Якименко Л.Г. надійшов лист №5/947, з якого вбачається, що за даними перевірки архівних реєстрів по цивільним справам за період 1998 рік справа де відповідачем є ОСОБА_4 в алфавітних показниках не зареєстрована.
12 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернулась в Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська з заявою про надання інформації по якій справі, в забезпечення позову якої особи та до кого була винесена ухвала АНД районного суду м.Дніпропетровська від 15 квітня 1998 року.
16 жовтня 2020 року була надана відповідь про неможливість надання запитуваної інформації через відсутність у заявника даних про П.І.Б. позивача, відповідача, третьої особи, номера справи, в рамках якої була постановлена ухвала від 15 квітня 1998 року.
23 січня 2021 року позивачі надіслали до Державного нотаріального архіву у Дніпропетровської області лист від 22 січня 2021 року про надання належним чином завірених копій документів, на підставі яких 26 квітня 2007 року Державним нотаріальним архівом в Дніпропетровській області було внесено в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис від 26 квітня 2007 року за №№4878562, 4878586, 4878622 про арешт на квартиру АДРЕСА_1 , в тому числі ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська б/н від 15 квітня 1998 року, зареєстрованої 17 квітня 1998 року Четвертою дніпропетровською держнотконторою за реєстровим №4213-68, а також копії всіх реєстраційних документів, проте, станом на час звернення до суду, відповіді Відповідачами на вказані листи, а також копії документів не надано.
Зважаючи на вищезазначене, оскільки на даний час квартира АДРЕСА_1 , знаходиться під арештом, який позбавляє позивачів отримати у встановленому законом порядку свідоцтва право на спадщину за законом та за заповітом, а також, те, що докази та інформація, які б свідчили про підстави накладення даного арешту в архіві Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровска відсутні, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили суд звільнити з-під арешту квартиру АДРЕСА_1 , який був накладений ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська 15 квітня 1998 року, зареєстрований 17 квітня 1998 року Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 4213-68, та виключити запис у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис від 26 квітня 2007 року за №№ 4878562, 4878586, 4878622 про арешт квартири АДРЕСА_1 , внесений реєстратором – Державний нотаріальний архів у Дніпропетровській області.
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 28 жовтня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори, Державного нотаріального архіву у Дніпропетровській області, третя особа – Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про звільнення майна з-під арешту шляхом скасування записів заборони відчуження — відмовлено. Судові витрати віднесено на рахунок сторін, що їх понесли.
Не погодившись з таким рішенням, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просять його скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення заявлених позовних вимог.
Відповідач, відповідно до ст. 360 ЦПК України, подав відзив, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, посилаючись на незаконність та необґрунтованість доводів скарги.
Інші учасники процесу не скористалися своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК Українипровадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК Українисудове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду — без змін, з огляду на таке.
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності, тобто, по 1/3 частині квартири кожній, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15 листопада 1996 року, виданого Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради, згідно розпорядження від 15 листопада 1996 року № 4/2021-96.
Співвласник квартири ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Відділом реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області 06 грудня 2008 року, актовий запис № 3426.
Спадкоємцями ОСОБА_4 першої черги за законом, які прийняли спадщину відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, є мати ОСОБА_3 та донька ОСОБА_2 .
Співвласник квартири ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 08 жовтня 2019 року, актовий запис № 1821.
Спадкоємцем ОСОБА_3 за заповітом, яка прийняла спадщину відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, є донька ОСОБА_1 
ОСОБА_1 28 листопада 2019 року та ОСОБА_2 22 червня 2020 року звернулись до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Златової Н.А. з питання відкриття спадкових справ для оформлення в подальшому свого права на частки в квартирі АДРЕСА_1 в порядку спадкування.
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна Державним нотаріальним архівом у Дніпропетровській області було внесено архівні записи про арешт (реєстраційні номери обтяження №№ 4878562, 4878586, 4878622, дата внесення архівних записів 26 квітня 2007 року) накладений на квартиру АДРЕСА_1 ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська б/н від 15 квітня 1998 року (суддя Фірсова С.В.). 
Вказана ухвала була виконана Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 17 квітня 1998 року за реєстровим №4213-68.
Згідно наказу МЮ України № 41/5 від 27 травня 1997 року було створено Єдиний Реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, і вся інформація про накладені заборони і арешти крім паперових носіїв - Реєстрів державних нотаріальних контор для реєстрації заборони відчуження жилих будинків (частин будинків) та квартир в багатоквартирному будинку житлово-будівельного колективу індивідуальних забудовників, а також арештів (заборони) накладених судовими та слідчими органами та з Алфавітних книг накладених заборон, також одночасно вноситься і до електронної бази даних.
В 2007 році Державним Підприємством «Державний інформаційний Центр» МЮ України було здійснено оновлення програмного забезпечення Державних Реєстрів і 26 квітня 2007 року в оновлену електронну базу даних було автоматично перенесено архівний запис від 17 квітня 1998 року.
Відповідно до п.5 положення про Державний архів Дніпропетровської області затверджений Розпорядженням голови облдержадміністрації 13 вересня 2018 № Р-606/0/3-18, Державний архів відповідно до покладених на нього завдань виконує наступні функції:
1) організовує: виконання Конституції і законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, наказів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та здійснює контроль за їх реалізацією; роботу, пов`язану із внесенням профільних документів до Національного архівного фонду або вилученням документів з нього незалежно від місця зберігання і форми власності; страхування документів Національного архівного фонду, які надаються у користування поза архівними установами, у порядку, встановленому законодавством; вивчення, узагальнення і поширення передового досвіду з архівної справи;
2) забезпечує: ефективне і цільове використання відповідних бюджетних коштів; здійснення заходів щодо запобігання і протидії корупції; доступ до публічної інформації, розпорядником якої він є; у межах своїх повноважень: заходи з мобілізаційної підготовки, цивільного захисту населення, дотримання вимог законодавства з охорони праці, пожежної безпеки; захист персональних даних; охорону відомостей та зберігання документів, що становлять державну таємницю, захист прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб; переглядає в установленому порядку рішення про обмеження доступу до документів, у тому числі скасовує рішення про віднесення інформації до державної або іншої таємниці; видачу архівних довідок, копій документів; постійне зберігання, охорону, реставрацію, консервацію: - документів Національного архівного фонду, переданих до державного архіву органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форми власності та громадськими об`єднаннями, які діють (діяли) на території області; - документів особового походження; - службових видань, що не надходять в установленому порядку до Книжкової палати України та бібліотек-депозитаріїв; - документів юридичних і фізичних осіб, що в установленому порядку надійшли у власність держави з-за кордону; - страхового фонду копій особливо цінних і унікальних документів, - копій документів з історії області, що зберігаються в інших архівах, музеях і бібліотеках; - облікових документів державного архіву й архівних довідників, а також друкованих видань та інших матеріалів, що належать до довідково-інформаційного фонду державного архіву;
3) бере участь у: розробленні проектів розпоряджень голови облдержадміністрації, проектів нормативно-правових актів, головними розробниками яких є інші структурні підрозділи облдержадміністрації; підготовці (готує) проектів угод, договорів, меморандумів, протоколів зустрічей делегацій і робочих груп у межах своїх повноважень; вирішенні відповідно до законодавства колективних трудових спорів (конфліктів); підготовці заходів щодо регіонального розвитку; погодженні проектів нормативно-правових актів, розроблених іншими органами виконавчої влади; підготовці публічних звітів голови облдержадміністрації; плануванні капітальних вкладень на будівництво місцевих архівних установ;
4) розробляє проекти розпоряджень голови облдержадміністрації, у визначених законом випадках – проекти нормативно-правових актів з питань архівної справи;
5) приймає на прохання юридичних та фізичних осіб документи Національного архівного фонду, що є власністю цих осіб, на постійне чи тимчасове зберігання;
6) готує самостійно або разом з іншими структурними підрозділами інформаційні та аналітичні матеріали для подання голові облдержадміністрації;
7) розглядає в установленому законодавством порядку звернення громадян;
8) опрацьовує запити і звернення народних депутатів України та депутатів місцевих рад;
9) постійно інформує населення про стан здійснення визначених законом повноважень через ЗМІ та мережу інтернет;
10) створює: страхові копії та копії фонду користування документів, що зберігаються в державному архіві, та профільних унікальних документів незалежно від місця зберігання і форми власності, з дозволу власника; довідковий апарат до архівних документів і вдосконалює його, забезпечує автоматизацію інформаційних процесів;
11) проводить: роботу, спрямовану на виявлення, взяття на облік, повернення, придбання або відтворення в копіях профільних документів, які знаходяться за кордоном, та документів іноземного походження, що стосуються історії області;
12) веде: обов`язковий державний облік профільних документів Національного архівного фонду незалежно від місця зберігання, форми власності, виду носія інформації та доступу, здійснює контроль за їх зберіганням, обліком та використанням відомостей, що в них містяться; облік юридичних осіб та фізичних осіб – джерел формування Національного архівного фонду, які перебувають у зоні комплектування державного архіву, на підставі затверджених списків;
13) затверджує списки джерел формування Національного архівного фонду, які перебувають у зоні комплектування архівних відділів районних державних адміністрацій і міських рад;
14) здійснює: - узагальнення і аналіз облікових показників поданих архівними відділами районних державних адміністрацій, міських рад, у зведених формах паспорта архівної установи та звітів про стан та обсяг документів Національного архівного фонду, що зберігаються в архівних підрозділах підприємств, установ і організацій та приватних архівних зібраннях; - контроль за дотриманням правил торгівлі антикварними речами в частині продажу архівних документів, реалізовує переважне право держави на придбання профільних документів Національного архівного фонду в разі їх продажу, а також звертається до суду з позовом про передачу у власність держави архівних документів, які не мають власника або власник яких невідомий; - науково-методичне керівництво і контроль за діяльністю архівних відділів районних державних адміністрацій, міських рад, трудових та приватних архівів; - грошову оцінку документів Національного архівного фонду, що зберігаються в державному архіві, у фізичних і юридичних осіб, які перебувають у зоні його комплектування; - разом з науковими установами або самостійно – наукові дослідження з архівознавства і документознавства, археографії, упроваджує в практику їх результати, поширює науково-технічну інформацію з архівної справи та діловодства;
15) перевіряє роботу архівних підрозділів і служб діловодства органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, зокрема, громадських об`єднань, релігійних організацій, приватних архівів з метою здійснення контролю за дотриманням законодавства про Національний архівний фонд та архівні установи шляхом проведення комплексних, тематичних та контрольних перевірок, надає зазначеним підрозділам і службам методичну допомогу в організації діловодства та зберіганні документів;
16) надає: - користувачам архіву документи і довідковий апарат до них, інформує про документи, відомості з яких можуть бути ними використані, забезпечує у разі виявлення в архівних документах недостовірних відомостей про особу на вимогу фізичних осіб долучення до архівних документів письмового обґрунтованого спростування чи додаткових відомостей про особу; - допомогу юридичним і фізичним особам, які є власниками документів Національного архівного фонду, щодо поліпшення умов їх зберігання, реставрації та створення фондів користування; - платні послуги юридичним і фізичним особам;
17) публікує в установленому порядку документи Національного архівного фонду, випускає довідково-інформаційні видання і посібники з архівної справи та діловодства;
18) подає пропозиції до облдержадміністрації щодо створення архівних установ для централізованого тимчасового зберігання архівних документів, нагромаджених у процесі документування службових, трудових, або інших правовідносин юридичних і фізичних осіб на відповідній території (району, міста), та інших архівних документів, що не належать до Національного архівного фонду (трудових архівів);
19) складає і подає для затвердження в установленому порядку проекти державних цільових програм та затверджує план розвитку архівної справи в області, забезпечує їх виконання;
20) вживає заходів для вдосконалення мережі державних та інших місцевих архівних установ;
21) сприяє залученню фахівців до роботи в архівних установах області, організовує підвищення їх кваліфікації, проводить навчання працівників діловодних, архівних служб та експертних комісій підприємств, установ, організацій всіх форм власності на курсах підвищення кваліфікації;
22) здійснює інші повноваження, передбачені законодавством України та покладені розпорядженнями голови облдержадміністрації. 
Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що обраний спосіб захисту прав шляхом скасування арешту квартири, який був накладений ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська 15 квітня 1998 року, шляхом виключення в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записів не відповідає ефективному способу захисту прав та інтересів у цих правовідносинах, оскільки ухвалою суду було накладено заборону здійснення будь-яких дій, пов`язаних з відчуженням квартири, що вочевидь є різними способами забезпечення, при цьому, суду не було надано будь-яких відомостей щодо результату розгляду справи в межах якої було накладено заборону, тому дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
У частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження №14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову – обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Державний нотаріальний архів в Дніпропетровській області є не належним відповідачем по даній цивільній справі, оскільки він не має повноважень на внесення будь яких відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме, при цьому, позивачами не було подано до суду клопотань щодо заміни неналежного відповідача, а тому у задоволенні позовних вимог до Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області слід відмовити.
В апеляційній скарзі позивачі, як і у тому числі в своїй позовній заяві, посилаються на те, що саме Державним нотаріальним архівом у Дніпропетровській області було внесено архівні записи про арешт накладений на квартиру АДРЕСА_1 ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська б/н від 15 квітня 1998 року та вказана ухвала була виконана Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 17 квітня 1998 року за реєстровим № 4213-68, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заявлених вимог.
Проте, колегія суддів відхиляє такі доводи скаржників та вважає за необхідне звернути увагу на те, що відносини, які виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисті таких прав регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Згідно статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень – офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
У свою чергу, обтяження – це заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину.
Згідно ч.5 ст.3 вказаного Закону, державна реєстрація обтяжень речових прав проводиться незалежно від місцезнаходження нерухомого майна.
Відповідно до ст.12 Закону, державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про зареєстровані права власності на об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяження, а також про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна і ціну (вартість) нерухомого майна та речових прав на нього чи розмір плати за користування нерухомим майном за відповідними правочинами, відомості та електронні копії документів, подані у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав під час проведення таких реєстраційних дій, та відомості реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, отримані державним реєстратором шляхом безпосереднього доступу до них чи в порядку інформаційної взаємодії таких систем з Державним реєстром прав.
Відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії.
Ведення Державного реєстру прав здійснюється з використанням програмного забезпечення, що забезпечують його сумісність і взаємодію з іншими інформаційними системами та мережами, що становлять інформаційний ресурс держави.
Відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом.
Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі прав, вчиняються на підставі відомостей про речові права, обтяження речових прав, що містяться в цьому реєстрі.
Відомості про речові права, обтяження речових прав, що містяться в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек, що є невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав, використовуються як актуальні виключно в разі, якщо відомості про право власності на відповідне нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва не внесені до Державного реєстру прав, а відомості про інші речові права, відмінні від права власності, та/або обтяження речових прав не внесені та не припинені в Державному реєстрі прав.
Державний реєстр прав є державною власністю, складовою Національного архівного фонду і підлягає довічному зберіганню.
Вилучення будь-яких документів або частин Державного реєстру прав не допускається, крім випадків, передбачених законом.
Доступ державного реєстратора до Державного реєстру прав здійснюється шляхом багатофакторної аутентифікації у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України у Порядку ведення Державного реєстру прав.
Водночас, відповідно до ч.2 ст.27 Закону, державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі:
1) судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили;
2) рішення державного виконавця, приватного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно;
3) визначеного законодавством документа, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна;
4) рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об`єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду;
5) договору, складеного в порядку, визначеному законом, яким встановлюється обтяження речових прав на нерухоме майно, чи його дубліката;
6) закону, яким встановлено заборону користування та/або розпорядження нерухомим майном;
7) інших актів органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.
Посадовою інструкцією державного реєстратора відділу реєстрації майнових прав управління у сфері державної реєстрації департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради закріплено, що державний реєстратор, відповідно до покладених на нього завдань, забезпечує реалізацію державної політики з питань реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Також, відповідно до ст.11 Закону визначено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.
Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.
Відповідно до ст.31-1 Закону, реєстраційні дії на підставі судових рішень проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником.
Так, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом.
Разом з тим, застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто, таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. 
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, наданої державним нотаріусом Четвертої дніпровської нотаріальної контори копії ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 15 квітня 1998 року, на підставі якої до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесено записи від 26 квітня 2007 року за №№ 4878562, 4878586, 4878622 про арешт квартири АДРЕСА_1 , у резолютивній частині вказано: «заборонено 4-й державній нотаріальній конторі м.Дніпропетровська здійснення будь-яких дій, пов`язаних з відчуженням квартири АДРЕСА_1 , належної ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 », однак в державному реєстрі було внесено записи про арешт квартири.
Отже, обраний позивачами спосіб захисту прав шляхом скасування арешту квартири, який був накладений ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська 15 квітня 1998 року, шляхом виключення в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записів не відповідає ефективному способу захисту прав та інтересів у цих правовідносинах, оскільки ухвалою суду було накладено заборону здійснення будь-яких дій, пов`язаних з відчуженням квартири, що вочевидь є різними способами забезпечення.
Крім того, позивачами ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції не було надано будь-яких відомостей щодо результату розгляду справи в межах якої було накладено заборону.
Таким чином, судом першої інстанції було повно з`ясовано обставини справи, а саме, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили суд звільнити з-під арешту квартиру АДРЕСА_1 , який було накладено ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська 15 квітня 1998 року, зареєстровано 17 квітня 1998 року Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 4213-68, та внесено в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записи від 26 квітня 2007 року за №№ 4878562, 4878586, 4878622 реєстратором – Державний нотаріальний архів у Дніпропетровській області, шляхом виключення в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна таких записів від 26 квітня 2007 року за №№ 4878562, 4878586, 4878622 про арешт на квартиру АДРЕСА_1 , внесених реєстратором – Державний нотаріальний архів у Дніпропетровській області, що не відповідає ефективному способу захисту прав та інтересів у цих правовідносинах, адже ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська 15 квітня 1998 року було накладено заборону здійснення будь-яких дій, пов`язаних з відчуженням квартири, а не арешт на спірне майно, що у свою чергу є різними способами забезпечення позову, тому колегія суддів приходить до висновку про правомірність такої відмови у задоволенні заявлених позовних вимог.
Інші доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права, не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до чинного законодавства, та не спростовують законність оскаржуваного судового рішення.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх.
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів, розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судового рішення, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, тому підстави для скасування оскаржуваного судового рішення відсутні.
Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, залишаючи судове рішення без змін, не змінює розподіл судових витрат.
       Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 — залишити без задоволення.
       Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 28 жовтня 2021 року — залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

       Головуючий:                                                          В.С. Городнича

       Судді:                                                                          О.В. Лаченкова

                                                                        М.Ю. Петешенкова