Справа № 163/1336/21  Провадження № 33/802/63/22 	Головуючий у 1 інстанції:Шеремета С. А. 	
Категорія:ч.1 ст.483 МК України 	Доповідач: Денісов  В. П.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2022 року                                                                 місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду - Денісов В.П.,
з участю представника Волинської митниці Держмитслужби - Пікалюка М.С., 
захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - адвоката Ульчака Б.І.,
розглянувши апеляційну скаргу начальника Волинської митниці Держмитслужби А.Гузя на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 25 листопада 2021 року щодо ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ),

В С Т А Н О В И В:

Даною постановою провадження у справі про порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, щодо  ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ),  ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрите на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
Згідно з протоколом про порушення митних правил від 21.04.2021 № 0182/20500/21,12.04.2021 близько 18 год 02 хв з Республіки Польща у зону митного поста «Ягодин» Волинської митниці Держмитслужби прибув вантажний автомобіль з номерними знаками НОМЕР_1 / НОМЕР_2 під керуванням громадянина України ОСОБА_3 , який подав до митного контролю митну декларацію типу ТР80АА №UA205020/2021/001241, CMR № СН800624 від 07.04.2021 та інвойс № 801007 від 15.03.2021, згідно з якими в автомобілі переміщувались товари - «Гуманітарна допомога» загальною вагою брутто 10 752 кг та загальною вартістю 1470 швейцарських франків.
Відправниками товарів вказано швейцарську компанію «HMK Hilfefur Menschund Kirche», отримувачем - А.О. «NEW HOPE MOLDOVA». 
Під час повного митного огляду транспортного засобу серед заявленого в товарно-супровідних документах товару виявлено приховані від митного контролю товари - одяг, окуляри та сумки (91 найменування).
Митним органом дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.483 МК України як спрямовані на переміщення цих товарів з приховуванням від митного контролю шляхом фізичного приховування серед вказаного у товаросупровідних документах вантажу та подання митному органу як підстави їх переміщення товарно-супровідних документів, що в частині предметів порушення митних правил містили неправдиві відомості про найменування та кількість товарів.
На вищевказану постанову Волинською митницею Держмитслужби подано апеляційну скаргу, у якій апелянт просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким визнати ОСОБА_1 винним у порушенні митних правил, передбачених ч.1 ст.483 МК України, та накласти на нього адміністративне стягнення у межах санкції даної статті.
Заслухавши у судовому засіданні пояснення представника митниці, який підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі та просив скасувати постанову і постановити нову, захисника, який заперечив доводи апеляційної скарги і просив постанову судді залишити без змін, перевіривши доводи скарги та вивчивши матеріали справи, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, через митний кордон України.
Згідно з нормами ст.489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
На думку апеляційного суду, вказані вимоги закону при постановленні рішення суддею дотримані.
Висновки судді про відсутність у діях ОСОБА_1 складу порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються доказами, дослідженими судом.
Системний аналіз приписів статей 7 та 458 МК України вказує на те, що порушення митних правил вчиняються не тільки за наявності вини особи, а й з певною протиправною метою.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про відсутність доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у тому, що виявлені товари завантажувалися з його ініціативи чи за його вказівками, або з іншого його протиправного впливу на процес завантаження.
Як правильно встановлено судом першої інстанції, під час митного контролю водієм ОСОБА_3 подано до митного контролю митну декларацію типу ТР80АА №UA205020/2021/001241, CMR № СН800624 від 07.04.2021 та інвойс № 801007 від 15.03.2021, згідно з якими в автомобілі переміщувались товари - «Гуманітарна допомога» загальною вагою брутто 10 752 кг та загальною вартістю 1470 швейцарських франків.
Згідно з матеріалами справи, найменування товару, його кількості та кількості вантажних місць, зокрема в товарно-супровідних документах кількість вантажних місць визначена як 963 місць при фактичній кількості 986 місць.
Серед заявленого в товарно-супровідних документах товару виявлено приховані від митного контролю товари - одяг, окуляри та сумки (91 найменування).
Отже, матеріалами справи підтверджується факт невідповідності товарів поданим товарно-супровідним документам.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.191 МК України, перевізники зобов`язані під час прийняття товарів до перевезення перевіряти точність відомостей щодо кількості вантажних місць, їх маркування, номери, зовнішній стан товарів та їх пакування. У разі неможливості такої перевірки вносити відповідний запис до міжнародної автомобільної накладної (CMR).
Апеляційним судом встановлено, що товари відправлені швейцарською компанією «HMK Hilfefur Menschund Kirche» на адресу А.О. «NEW HOPE MOLDOVA» шляхом перевезення ФОП ОСОБА_6 .
Тобто матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 є перевізником товару.
З огляду на наведене, апеляційний суд не вбачає у діях ОСОБА_1 умислу на вчинення дій, спрямованих на переміщення цих товарів з приховуванням від митного контролю шляхом фізичного приховування серед вказаного у товарносупровідних документах вантажу та подання митному органу, як підстави їх переміщення товарно-супровідних документів, що містили неправдиві відомості про найменування та кількість товарів.
Відповідно до вимог ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Аналогічна позиція міститься і в рішенні Європейського Суду з прав людини «Авшар проти Туреччини», в якому Суд встановив стандарт доказування «поза розумним сумнівом». Таке доказування передбачає співіснування досить вагомих, чітких та узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій факту, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумних сумнівом.        
Згідно практики Європейського Суду з прав людини, зокрема в рішенні «Надточій проти України» вказано, що положення Митного кодексу безпосередньо поширюються на всіх громадян, які перетинають кордон та регулюють їх поведінку шляхом застосування стягнень (штраф та конфіскація), які є як покаранням, так і стримуванням від порушення. Таким чином, митні правопорушення, які розглядаються, мають ознаки притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції.
Отже, на переконання суду апеляційної інстанції, дослідивши усі докази в справі, суддя дійшов обґрунтованого висновку, що докази вчинення ОСОБА_1 порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, відсутні, а тому на підставі п.1 ст.247 КУпАП, обґрунтовано та вмотивовано закрив провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи вищенаведене, підстав для скасування постанови судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу начальника Волинської митниці Держмитслужби А.Гузя  -  залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 25 листопада 2021 року щодо  ОСОБА_1  ( ОСОБА_1 ) - без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду         В.П. Денісов