УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №278/1523/15-ц Головуючий у 1-й інст. Зубчук І. В. 
Категорія 18 Доповідач Талько О. Б. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді:         Талько О.Б., 
суддів:                         Шевчук А.М., Коломієць О.С.,
за участю секретаря     Франчука В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 275/1523/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,  за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 30 червня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Зубчук І.В., 

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» звернулось до суду позовом, в обґрунтування якого зазначено, що 30 жовтня 2006 року між банком та відповідачем укладений кредитний договір, згідно з яким банк надав останньому кредит у розмірі 200000 дол. США, строком до 30 жовтня 2026 року, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами.
30 жовтня 2006 року між банком та ОСОБА_2 укладений договір поруки.
Також 29 січня 2008 року між ПАТ « ОТП Банк» та відповідачем укладений договір про надання кредитної лінії, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредитні кошти у розмірі 150000 дол. США, зі сплатою відсотків та зі строком дії кредитного ліміту до 29 січня 2011 року й строком дії кредитної лінії до 29 січня 2015 року.
З метою забезпечення належного виконання кредитних зобов`язань 30 січня 2008 року між ПАТ « ОТП Банк» та відповідачем укладений договір іпотеки житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_1 , а також земельної ділянки площею 5,9437 га, яка розташована на території Зарічанської сільської ради Житомирського району Житомирської області
Позивач зазначає, що ОСОБА_1 належним чином не виконував кредитні зобов`язання за даними угодами, у зв`язку з чим рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 19 листопада 2014 року стягнуто із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь банку заборгованість за кредитним договором від 30 січня 2006 року у розмірі 2789026 грн. 89 коп., а також заборгованість за кредитним договором від 29 січня 2008 року у розмірі 1460420 грн. 35 коп.
Вказане рішення перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця Волкової Є.О., яка 27 жовтня 2020 року перерахувала кошти на погашення заборгованості за кредитним договором від 30 січня 2008 року у розмірі 162243 грн. 57 коп., що станом на 28 жовтня 2020 року складає 5719,75 дол. США.
Однак, ОСОБА_1 відмовляється у добровільному порядку сплачувати заборгованість за цими кредитним договорами у повному обсязі, внаслідок чого заборгованість за кредитним договором від 30 жовтня 2006 року становить 266213,13 дол. США, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 183265,82 дол. США та заборгованості за відсотками у сумі 82947,31 дол. США. 
Заборгованість за кредитним договором від 29 січня 2008 року становить 133674,02 дол. США, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 93558,97 дол. США та заборгованості зі сплати відсотків у розмірі 40115,05 дол. США.
Враховуючи вищезазначене, позивач просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 30 жовтня 2006 року у розмірі 266213,13дол. США та заборгованості за кредитним договором від 29 січня 2008 року у розмірі 133674,02 дол. США, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_2 , загальною площею 658,6 кв.м., житловою площею 153,2 кв.м., а також на земельну ділянку, площею 59437 кв.м., яка знаходиться на території Зарічанської сільської ради Житомирського району Житомирської області, кадастровий номер 1822082500:01:000:0001, які належать ОСОБА_1 , шляхом проведення прилюдних торгів, із зазначенням ціни, не нижчої за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Також просив передати предмет іпотеки в управління ПАТ « ОТП Банк».
Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 30 червня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.
На обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що законодавством не передбачено відмови у задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки з підстав неспівмірності вартості іпотечного майна із розміром заборгованості.
Окрім того, звертає увагу на ту обставину, що у кожному конкретному випадку умови кредитного договору мають істотне значення при визначенні періоду, за який можуть нараховуватися проценти відповідно до положень статті 1048 ЦК України. Оскільки вказаними кредитним договорами чітко встановлено право банку нараховувати проценти за користування кредитом по день повного погашення заборгованості, висновок суду про перенесення строку кредитування, є помилковим. 
Також вказує, що у даній справі предметом розгляду є звернення стягнення на іпотечне майно. Оскільки вимоги банку, нараховані у порядку статті 625 ЦК України, є такими, що не покриваються іпотекою, банк правомірно здійснив нарахування процентів відповідно до умов вказаних кредитних договорів.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник не визнали доводи, викладені в апеляційній скарзі, та пояснили, що рішення суду про стягнення заборгованості виконується. Так, на погашення цього боргу були перераховані кошти, отримані від реалізації земельної ділянки, яка розташована в АДРЕСА_3 . Окрім того, ОСОБА_1 зазначив, що банк самостійно здійснює списання коштів з банківських рахунків, відкритих на його ім`я.
Таким чином, вважають, що звернення стягнення на іпотечне майно, яке є єдиним місцем проживання боржника та його сім`ї, є передчасним, оскільки права іпотекодержателя не порушуються.
Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ст. 33 Закону України " Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.
В судовому засіданні встановлено, що 30 жовтня 2006 року між сторонами укладений кредитний договір №HCL-ОВС/001/2006, відповідно до якого банк надав відповідачеві кредитні кошти у розмірі 200000 дол. США. Позичальник зобов`язувався використати кредитні кошти на будівництво нерухомого майна - житлового будинку та господарських споруд в АДРЕСА_1 .
Договором передбачено, що до моменту введення вказаного житлового будинку в експлуатацію та належного виконання положень пункту 2.3.12 цього договору, проценти за користування кредитом розраховуються банком на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 13,99 % річних. Після введення нерухомого майна в експлуатацію та належного виконання позичальником умов пункту 2.3.12 цього договору, проценти за користування кредитом розраховуються банком на основі плаваючої процентної ставки в розмірі FIDR +5,49 % річних.
20 жовтня 2010 року сторони уклали додаткову угоду до вказаного кредитного договору, відповідно до якої погодили, що у випадку порушення позичальником будь-яких своїх зобов`язань, встановлених пунктом 1.1 цього договору, фіксована процентна ставка чи фіксований процентний відсоток ( в залежності від виду процентної ставки, що застосовується за кредитним договором ( плаваюча чи фіксована) підвищується на 4 % річних у порядку, передбаченому цим додатковим договором.
29 січня 2008 року між сторонами також укладений договір про надання кредитної лінії №CrL-SMЕ010/046/2008, відповідно до якого відповідачеві наданий кредит у розмірі 150000 дол. США, строком до 29 січня 2015 року, зі сплатою плаваючої процентної ставки FIDR ( діючу на момент укладення договору).
25 лютого 2009 року між сторонами укладено додаткову угоду №1 до вказаного кредитного договору, згідно з якою протягом періоду з 25 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року застосовується плаваюча процентна ставка- 4,4 % річних + FIDR, а з 1 січня 2010 року - 5,4 % річних + FIDR.
30 січня 2008 року між ПАТ « ОТП Банк» та відповідачем укладений договір іпотеки РМ-SME 010/046/2008, відповідно до якого ОСОБА_1 передав в іпотеку банку житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1 , а також земельну ділянку, площею 5,9437 га, яка розташована на території Зарічанської сільської ради Житомирського району Житомирської області. 
У подальшому, з метою упорядкування нумерації будинків по АДРЕСА_2 , номер переданого в іпотеку житлового будинку змінено з №40 на №18. 

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 19 листопада 2014 року стягнуто із ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь банку заборгованість за кредитним договором від 30 січня 2006 року у розмірі 2789026 грн. 89 коп., а також заборгованість за кредитним договором від 29 січня 2008 року у розмірі 1460420 грн. 35 коп.
Вказане рішення перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця Волкової Є.О., яка 27 жовтня 2020 року перерахувала кошти на погашення заборгованості за кредитним договором від 30 січня 2008 року у розмірі 162243 грн. 57 коп., що станом на 28 жовтня 2020 року складає 5719,75 дол. США.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що, звернувшись до суду з позовом про стягнення заборгованості за вказаними кредитними договорами, банк змінив строк виконання кредитних зобов`язань на 2 вересня 2014 року, й після настання цього строку не мав права нараховувати проценти за користування кредитними коштами.
Колегія суддів погоджується з таким висновком, оскільки наявний в матеріалах справи розрахунок свідчить про те, що заборгованість за цими кредитними угодами розрахована станом на 14 червня 2016 року. В свою чергу, звернувшись до суду з позовом про стягнення заборгованості, яка виникла станом на 2 вересня 2014 року, банк змінив строк кредитування, та після цієї дати втратив право нараховувати передбачені договорами проценти. 
Звертаючись до суду з даними вимогами, позивач стверджував про наявність заборгованості за вказаними кредитними договорами. Проте, розрахунок дійсної заборгованості, з урахуванням перенесення строку кредитування й погашення заборгованості при примусовому виконанні рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 19 листопада 2014 року, не наданий суду.
Водночас, колегія суддів вважає помилковим висновок суду про те, що іншою підставою для відмови у задоволенні позову є неспівмірність розміру заборгованості за спірними кредитними угодами з вартістю іпотечного майна.
Так, у постанові Верховного Суду від 12 серпня 2020 року № 450/2216/15-ц міститься висновок про те, що законодавством не передбачено такої підстави для відмови в задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, як неспівмірність заборгованості за основним зобов`язанням з вартістю майна, переданого в іпотеку в рахунок забезпечення належного його виконання.
Однак, такий висновок суду не призвів до невірного вирішення спору, оскільки відсутність доказів про дійсний розмір заборгованості за кредитними договорами з урахуванням перенесення строку кредитування, є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.
Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.
Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» залишити без задоволення, а рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 30 червня 2021 року, - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: