Справа № 143/984/19
Провадження № 22-ц/801/119/2022
Категорія: 62
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кривенко Д. Т.
Доповідач:Стадник І. М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року	Справа № 143/984/19	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача Стадника І.М.,
суддів: Войтка Ю.Б., Міхасішина І.В.
з участю секретаря судового засідання Безрученко Н.Р., 
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2
апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Геращенко Тетяни Василівни 
на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 06 жовтня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Кривенка Д.Т., повний текст якого складно 13 жовтня 2021 року, 
в справі № 143/984/19
за позовом  ОСОБА_1  (позивач)
до ОСОБА_2 (відповідач)
за участі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача), Погребищенської районної державної адміністрація (третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача)
про часткове скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та визнання права на частку у праві власності на об`єкти нерухомого майна, 
за позовом ОСОБА_1 (позивач)
до ОСОБА_5 (відповідач)
за участі ОСОБА_2 (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача)
про витребування майна із чужого незаконного володіння та часткове скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, 
за позовом ОСОБА_4 (третя особа, що заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору)
до ОСОБА_5 (відповідач)
за участі ОСОБА_2 (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача)
про визнання права на частку у праві власності на об`єкти нерухомого майна та витребування майна із чужого незаконного володіння, -
встановив:
Короткий зміст позовних вимог
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , за участі третіх осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Погребищенської РДА про часткове скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та визнання права на частку у праві власності на об`єкти нерухомого майна, вимоги якого обґрунтувала тим, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_6 , після смерті якої вона, брат ОСОБА_7 та сестра ОСОБА_3 прийняли спадщину по 1/3 частки земельної ділянки площею 2,3657 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Гопчицької сільської ради, кадастровий номер: 0523481600:08:004:0060. 
Водночас їх батько - відповідач ОСОБА_2 відмовився від прийняття спадщини після смерті своєї дружини, подавши до нотаріальної контори відповідну заяву. 
Отже, у зв`язку з відмовою батька від прийняття спадщини до неї перейшло право на 1/6 частку у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 , який набутий батьками за час спільного сімейного життя..
Також, беручи до уваги ту обставину, що з часу відкриття спадщини до неї перейшло право на 1/6 частку у праві спільної власності на житловий будинок з господарськими спорудами, вона, як учасник спільної часткової власності на них, також набула і право на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку) площею 0,25 га, кадастровий номер: 0523481600:09:002:0112, що знаходиться по АДРЕСА_1 , пропорційно розміру її частки у спільній власності на ці об`єкти нерухомості. 
Разом з тим, державним реєстратором Запальською І.Є. прийнято рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.04.2016, індексний номер: 29214053, згідно з яким за відповідачем було зареєстровано право власності в цілому на вищезазначену земельну ділянку. Підставою прийняття такого рішення стала заява відповідача від 06.04.2016 та рішення Гопчицької сільської ради від 19.02.2016.
Крім того, на підставі заяви відповідача від 04.07.2019, довідки виконкому Гопчицької сільської ради від 01.07.2019, довідки про присвоєння адреси об`єкту нерухомого майна та відомостей з ДЗК від 04.07.2019 (11589069), державним реєстратором Гончарук С.П. прийнято рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень від 09.07.2019, індексний номер: 47678189, згідно із яким за відповідачем було зареєстровано право власності в цілому на вищезазначений житловий будинок з господарськими спорудами. 
На підставі зазначених рішень державними реєстраторами було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про право власності відповідача на вказані об`єкти нерухомого майна, чим на думку позивача порушуються її права.
За вказаних обставин просила:
скасувати запис про державну реєстрацію права власності відповідача ОСОБА_2 на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку) площею 0,25 га, кадастровий номер: 0523481600:09:002:0112, що знаходиться по АДРЕСА_1 , внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Погребищенського районного управління юстиції Вінницької області Запальською І.Є. за номером:14126584, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.04.2016, індексний номер: 29214053, дата державної реєстрації: 06.04.2016, в частині здійснення державної реєстрації права відповідача на 1/6 частку у праві власності на зазначену земельну ділянку; 
визнати за нею право на 1/6 частку у праві власності на цю земельну ділянку; скасувати запис про державну реєстрацію права власності відповідача на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 , внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором речових прав на нерухоме майно Погребищенської районної державної адміністрації Вінницької області Гончарук С.П. за номером: 32300725, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 09.07.2019, індексний номер: 47678189, дата державної реєстрації: 04.07.2019, в частині здійснення державної реєстрації права відповідача на 1/6 частку в праві власності на зазначений житловий будинок з господарськими будівлями та визнати за нею право на 1/6 частку у праві власності на зазначений житловий будинок з господарськими будівлями.
Крім того,  ОСОБА_1 звернулась із позовними вимогами до ОСОБА_5 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння та часткове скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, посилаючись на те, що 05.09.2019 між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було укладено договір дарування житлового будинку, згідно із яким остання набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 , а приватним нотаріусом Заболотною Т.М. на його підставі було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на зазначені об`єкти нерухомості. 
Також 05.09.2019 між цими ж сторонами було укладено договір дарування земельних ділянок, на підставі якого приватним нотаріусом Заболотною Т.М. було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на зазначену земельну ділянку.
З урахуванням обставин, які викладені у двох позовах, просила витребувати від ОСОБА_5 на свою користь 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 ;
скасувати запис про державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на цей житловий будинок з господарськими будівлями, внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Погребищенського районного нотаріального округу Заболотною Т.М. за номером: 33093918, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.09.2019, індексний номер: 48538558, дата державної реєстрації: 05.09.2019, в частині здійснення державної реєстрації права ОСОБА_5 на 1/6 частку в праві власності на зазначений житловий будинок з господарськими будівлями; 
витребувати від ОСОБА_5 на її користь 1/6 частку земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку) площею 0,25 га, кадастровий номер:0523481600:09:002:0112, що знаходиться по АДРЕСА_1 та 
скасувати запис про державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку) площею 0,25 га, кадастровий номер: 0523481600:09:002:0112, що знаходиться по АДРЕСА_1 , внесений до державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Погребищенського районного нотаріального округу Заболотною Т.М. за номером: 33094041, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.09.2019, індексний номер: 48538558, дата державної реєстрації: 05.09.2019, в частині здійснення державної реєстрації права ОСОБА_5 на 1/6 частку в праві власності на зазначену земельну ділянку.
У грудні 2019 року третя особа, що заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_4 звернулась з позовом до ОСОБА_5 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання права на частку у праві власності на об`єкти нерухомого майна та витребування майна із чужого незаконного володіння. 
Свої вимоги третя особа обґрунтувала тим, що після смерті своєї матері її чоловік ОСОБА_7 прийняв спадщину на 1/3 частку майна.
Батько ОСОБА_7 – ОСОБА_2 відмовився від прийняття спадщини після смерті своєї дружини ОСОБА_6 , а тому до всіх спадкоємців, у тому числі і її чоловіка, перейшло право на 1/6 частку у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 , а також право на 1/6 частку земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку) площею 0,25 га, кадастровий номер: 0523481600:09:002:0112, що знаходиться за тією ж адресою.
ІНФОРМАЦІЯ_2 її чоловік ОСОБА_7 помер і вона прийняла спадщину. 
Разом з тим, внаслідок оформлення права власності на даний житловий будинок з господарськими будівлями в цілому та на земельну ділянку за ОСОБА_2 , порушено її права як співвласника зазначеного майна, адже її чоловікові ОСОБА_7 , з часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6 , належала 1/6 частка у праві спільної часткової власності на спірні об`єкти нерухомості, які в свою чергу, після його смерті перейшли до неї в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка. 
Крім того, 05.09.2019 між ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_5 було укладено договір дарування житлового будинку та земельних ділянок, згідно із якими відповідач набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 та на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку) площею 0,25 га, кадастровий номер: 0523481600:09:002:0112. Отже, ОСОБА_2 не мав права відчужувати вказані об`єкти нерухомого майна без згоди ОСОБА_4 , а спірне майно перебуває у незаконному володінні ОСОБА_5 .
З урахуванням обставин просила визнати за нею право на 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 ; 
витребувати від ОСОБА_5 на її користь 1/6 частку цього житлового будинку з господарськими будівлями; 
визнати за нею право на 1/6 частку земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку) площею 0,25 га, кадастровий номер:0523481600:09:002:0112, що знаходиться по АДРЕСА_1 та витребувати від ОСОБА_5 на її користь 1/6 частку земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку) площею 0,25 га, кадастровий номер:0523481600:09:002:0112, що знаходиться по АДРЕСА_1 
Рішення суду першої інстанції
Ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 15.10.2019 у справі №143/984/19 було об`єднано її зі справою №143/1100/19 в одне провадження з присвоєнням №143/984/19, а судовий розгляд продовжено за правилами загального позовного провадження, визначено дату підготовчого судового засідання.
Ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 03.01.2020 залучено до участі в справі ОСОБА_4 в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору. Позов прийнято до спільного розгляду за об`єднаним провадженням у справі №143/984/19.
Ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 04.06.2020 задоволено самовідвід судді Бойка А.В., а справу передано на розгляд до Липовецького районного суду Вінницької області.
Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 14.07.2020 прийнято до провадження дану цивільну справу, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, а відповідачам надано строк для подання відзивів.
Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 06 жовтня 2021 року у задоволенні позовів ОСОБА_1 та третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_4 відмовлено.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
03 грудня 2021 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Геращенко Т.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовів.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апелянт вважає рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 06 жовтня 2021 року необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права. 
Доводи апелянта полягають у тому, що спірний житловий будинок і господарські будівлі були побудовані подружжям ОСОБА_2 і ОСОБА_6 в період з 1978 по 1984, а відтак вони були їх спільною сумісною власністю. Після смерті ОСОБА_6 її половина увійшла до складу спадщину, яку прийняли її діти, зокрема, позивач ОСОБА_1 , а тому державна реєстрація права власності на будинок лише за ОСОБА_2 порушує її право власності на 1/6 зазначеного житлового будинку, а також земельної ділянки для його обслуговування, яка має слідувати за об`єктом нерухомості, розміщеним на ній. Натомість суд першої інстанції як на підставу для відмови в позові послався на довідку Гопчинської сільської ради, наявність якої нібито перешкоджає відновленню порушеного права. Так само відсутність в матеріалах спадкової справи, відкрито після смерті ОСОБА_6 , документів на спірне майно, не свідчить про те, що відповідне майно не увійшло до складу спадщини, а відтак не належить позивачці.
Третя особа ОСОБА_4 апеляційну скаргу не подавала, а тому у відповідній частині рішення суду першої інстанції апеляційним судом не переглядається.
Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи
У відзивах на апеляційну скаргу відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 просили залишити без змін рішення Липовецького районного суду від 06.10.2021, оскільки вважають його обґрунтованим та законним.
Відзиви на апеляційну скаргу від інших осіб не надійшли, проте їх відсутність не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції – частина 3 статті 360 ЦПК України.
Провадження у справі в суді апеляційної інстанції
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 08 грудня 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі, а ухвалою від 24 грудня 2021 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Геращенко Т.В. вимоги апеляційної скарги підтримали на умовах викладених в ній, просили скаргу задовольнити. 
Представник відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_5 адвокат Молявчик О.В. проти вимог апеляційної скарги заперечив.
Інші учасники справи – відповідач ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 , і представник Поргребищенської РДА повідомлені в установленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явилися, що відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розглядові справи. 
Встановлені судом першої інстанції обставини 
Судом встановлено, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , після смерті якої її діти позивач, ОСОБА_7 та ОСОБА_3 прийняли спадщину по 1/3 частки наявної у спадковій масі земельної ділянки з кадастровим номером: 0523481600:08:004:0060 і їм було видано свідоцтва про право на спадщину за законом. Водночас відповідач ОСОБА_2 подав заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті дружини, що підтверджується матеріалами спадкової справи (ч.2 а.с. 46, 47, 47 зворот).
Відповідно інвентаризаційної справи будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , розмішений на земельній ділянці (присадибній ділянці) з площею 0,25 га, з кадастровим номером: 0523481600:09:002:0112 (т. 2 а.с. 20, 21). 
Відповідно до довідки виданої Гопчинською сільською радою за №481 від 14.05.2019 за записами погосподарської книги №6 облікової картки об`єкта погосподарського обліку №0502 Гопчинської сільської ради, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 належить відповідачу ОСОБА_2 (т.2 а.с.93)
Відповідно до довідки виданої Гопчинською сільською радою за №791 від 01.07.2019 номер об`єкта ПГО 0502 по АДРЕСА_1 відкритий на ОСОБА_2 (т.2 а.с.39)
Рішенням 6 сесії 7 скликання Гопчинської сільської ради від 19.02.2016 ОСОБА_2 надано у власність земельну ділянку з кадастровим номером: 0523481600:09:002:0112. 
Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №173040343 від 09.07.2019 запис про державну реєстрацію права власності відповідача ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 , внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором речових прав на нерухоме майно Погребищенської районної державної адміністрації Вінницької області Гончарук С.П. за номером 32300725 (т.2 а.с.41).
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №57305387 вбачається про запис про державну реєстрацію права власності відповідача ОСОБА_2 на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку) площею 0,25 га, кадастровий номер: 0523481600:09:002:0112, що знаходиться по АДРЕСА_1 , внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Погребищенського районного управління юстиції Вінницької області Запальською І.Є. за номером:14126584, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.04.2016, індексний номер: 29214053, дата державної реєстрації: 06.04.2016 (т.2 а.с.25)
05.09.2019 між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 укладено договори дарування, згідно із якими ОСОБА_5 набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 та земельні ділянки, зокрема, кадастровий номер: 0523481600:09:002:0112, площею 0,25 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), що знаходиться по АДРЕСА_1 (т. 2 а. с. 134, 154).
На підставі цих договорів приватним нотаріусом Заболотною Т.М., було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на зазначені об`єкти нерухомості. 
Позиція апеляційного суду
Судове рішення оскаржується позивачем ОСОБА_1 в частині відмови у задоволенні її вимог, тому в іншій частині судове рішення в апеляційному порядку не переглядається.
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення, суд, зокрема, вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити тощо. 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що право власності на оспорювані об`єкти нерухомого майна було зареєстровано за ОСОБА_2 в установленому законом порядку вже після смерті спадкодавця. При цьому суд вважав, що відмова відповідача ОСОБА_2 від прийняття спадщини не могла охоплювати належні йому житловий будинок з будівлями й прибудовами та земельну ділянку, на якій він розміщений.
Крім того, суд вважав, що за відсутності факту визнання незаконною та скасування довідок виданих Гопчинською сільською радою за № 481 від 14.05.2019 та № 791 від 01.07.2019, які, як вважав суд, стали підставою виникнення права власності відповідача ОСОБА_2 , відсутні підстави скасовувати запис про державну реєстрацію права власності відповідача на житловий будинок по АДРЕСА_1 .
На думку суду першої інстанції відповідач ОСОБА_5 правомірно заволоділа раніше належними відповідачу ОСОБА_2 житловим будинком з господарськими будівлями та земельною ділянкою з кадастровим номером: 0523481600:09:002:0112, а тому позивач ОСОБА_1 позбавлена права витребувати частки спірних об`єктів нерухомого майна в іншої особи.
Апеляційний суд не погоджується з викладеними у рішенні суду першої інстанції висновками, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи та зібраним у ній доказам, не узгоджуються з нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, що призвело до неправильного вирішення справи.
Спірні правовідносини врегульовано Цивільним кодексом України, Кодексом про шлюб та сім`ю України, Сімейним кодексом України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній на момент вчинення реєстраційної дії, далі - Закон № 1952-ІV), постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 "Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно" та від 25 грудня 2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових право на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 1 розділу VII «Прикінцевих положень» Сімейного кодексу України, зазначений Кодекс набув чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, тобто з 01 січня 2004 року. 
За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України застосовують до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які існували до 01 січня 2004 року, норми Сімейного кодексу України застосовують в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності.
З огляду на вищевказані правові норми порядок набуття спільного майна та його правовий режим у цій справі повинен визначатися Кодексом про шлюб та сім`ю України (далі – КпШС України), який був чинним на час набуття спірного майна у власність.
Відповідно до статті 22  КпШС України  майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку (аналогічні положення містить стаття 60 СК України).
Згідно зі статтею 24  КпШС України майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Роздільним майном кожного з подружжя є також речі індивідуального користування (одяг, взуття тощо), хоча б вони і були придбані під час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя, за винятком коштовностей та предметів розкоші. Кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном.
Аналогічні положення містяться в статті 368 ЦК України.
Отже, наведеними нормами права передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю.
Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя.
Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована.
Якщо ж заява одного з подружжя про те, що річ була куплена на її особисті кошти, не буде належним чином підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною.
Таким чином, тягар доказування у справах цієї категорії покладено на того із подружжя, хто заперечує проти визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя.
Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У справі, що переглядається встановлено, що 09 жовтня 1960 року виконкомом Гопчинської сільської ради Погребищенського району Вінницької області зареєстровано шлюб між батьками позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_8 . Прізвище « ОСОБА_9 » змінено на « ОСОБА_10 » (т. 1 а.с. 21). 
Рішенням 14 сесії 21 скликання Гопчинської сільської ради Погребищенського району від 02 квітня 1994 року ОСОБА_2 передано у безкоштовну приватну власність та постійне користування земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га (т. 1 а.с. 120).
Під час шлюбу подружжя збудувало житловий будинок з погосподарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією технічного паспорту (т. 2 а.с. 35-38).
Отже, ОСОБА_6 належала 1/2 ідеальна частка у праві спільної сумісної власності на спірні об`єкти нерухомості, на яку після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 відкрилася спадщина.
За змістом частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до частини 1 статті 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Статтею 1275 ЦК України передбачено правові наслідки відмови від прийняття спадщини.
Так, частиною 2 вказаної норми визначено, якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну.
Положення цієї статті не застосовуються, якщо спадкоємець відмовився від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця, а також коли заповідач підпризначив іншого спадкоємця – ч. 3 статті 1275 ЦК України. 
За матеріалами спадкової справи N 336/2016, відкритої Погребищенською державною нотаріальною конторою до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 із заявами про прийняття спадщини звернулись спадкоємці першої черги за законом, діти спадкодавця – ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_3 . 
Відповідач у справі ОСОБА_2 , який також є спадкоємцем першої черги за законом, відмовився від прийняття спадщини, про що подав відповідну заяву до нотаріальної контори (т .2. а.с. 47 зворот).
Згідно з статтею 120 ЗК України в редакції на момент виникнення спірних правовідносин у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.
Отже, позивачеві ОСОБА_1 , яка успадкувала разом із братом та сестрою майно після смерті матері ОСОБА_6 , належить по 1/6 ідеальній частці у праві спільної власності на спірні об`єкти нерухомості, зокрема, житловий будинок з господарськими будівлями, та земельну ділянку, кадастровий номер: 0523481600:09:002:0112, площею 0,25 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку).
Разом з тим, відповідач ОСОБА_2 , якому належала 1/2 ідеальна частка у праві спільної власності на спірні об`єкти нерухомості, зареєстрував своє право власності в цілому, а 05 вересня 2019 року уклав договори дарування житлового будинку та земельних ділянок, за якими  ОСОБА_5 (обдарована) набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, та земельні ділянки, зокрема, кадастровий номер: 0523481600:09:002:0112, площею 0,25 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), що знаходяться по АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 134, 154).
Вирішуючи спір суд першої інстанції не з`ясував на якій правовій підставі ОСОБА_2 набув право власності на спірне нерухоме майно, враховуючи те, що матеріали справи таких доказів не містять та чи є спірне майно спільною сумісною власністю подружжя.
Матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів на спростування презумпції спільності майна подружжя.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі – Закон № 1952-ІV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Державний реєстр прав на нерухоме майно містить записи про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав, відомості та електронні копії документів, поданих у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав на нерухоме майно у процесі проведення таких реєстраційних (ч. 1 ст. 12 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). 
Згідно з абзацом 3 частини п`ятої статті 3 Закону № 1952-ІV державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.
За правилами частини шостої наведеної статті будь-які правочини щодо нерухомого майна (відчуження, управління, іпотека тощо) вчиняються, якщо право власності чи інше речове право на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті та статтею 4-1 цього Закону.
Відповідно до частин першої та другої статті 4 Закону № 1952-ІV обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування. Речові права на нерухоме майно, зазначені в пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті (право власності на нерухоме майно та інші речові права відповідно до закону), є похідними і реєструються після державної реєстрації права власності на таке майно, крім випадків, передбачених статтею 4-1 цього Закону.
Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 10 Закону № 1952-ІV державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає реєстрації.
Державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення (пункт другий частини третьої статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").
Навіть якщо буде встановлено, що суб`єкт державної реєстрації прав дотримався законодавства при внесенні запису про проведену державну реєстрацію права за іншою особою, це не є перешкодою для задоволення позову щодо скасування цього запису, якщо наявність такого запису порушує права чи охоронювані законом інтереси позивача.
Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.02.2020 ( справа №915/572/17)
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 361/4307/16-ц (провадження № 14-141цс18) зазначено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав (абзац 1 частини другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Якщо позовна вимога про скасування рішення про державну реєстрацію прав чи скасування запису про проведену державну реєстрацію прав є похідною від спору щодо відповідного майна або майнових прав, і якщо цей спір належить до юрисдикції загального суду та переданий на його розгляд з вказаними вимогами, така справа має розглядатися за правилами цивільного судочинства.
Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц (провадження № 14-376цс18) рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. А тому після внесення такого запису скасування зазначеного рішення не може бути належним способом захисту права або інтересу позивача. За певних умов таким належним способом може бути скасування запису про проведену державну реєстрацію права.
Крім того, згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16 січня 2020 року, статтю 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" викладено у новій редакції.
Так, відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній з 16 січня 2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.
У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.
Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).
Отже, тлумачення наведеної норми права (у чинній редакції), на відміну від положень частини другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав.
При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).
Встановивши, що позивач, успадкувавши разом із братом та сестрою майно після смерті матері, набула право на 1/6 частку у праві власності на спірні об`єкти нерухомості, зокрема, житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку, кадастровий номер 0523481600:09:002:0112, площею 0,25 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), а ОСОБА_2 зареєструвавши право на вказане нерухоме майно в цілому за собою з порушенням права на спільне сумісне майно дружини ОСОБА_6 , колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_2 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, зокрема, спірний житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку, кадастровий номер 0523481600:09:002:0112, площею 0,25 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розпорядився ним й відчужив його за договорами дарування від 05 вересня 2019 року без згоди співвласників, спадкоємців 1/6 частки майна, та визнання за ОСОБА_1 права на 1/6 частку у праві власності на вказане спірне нерухоме майно.
Разом з тим вимоги ОСОБА_1 про витребування майна із чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_5 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, зокрема, спірний житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку, кадастровий номер 0523481600:09:002:0112, площею 0,25 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Тлумачення статті 387 ЦК України свідчить, що на підставі віндикаційного позову може бути витребуване з чужого незаконного володіння майно яке є індивідуально визначеним.
У постанові Верховного суду України від 16 серпня 2017 (справа №6-54цс17) зроблено висновок, що «право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Крім того, витребувати можна лише індивідуально визначене майно, однак апеляційний суд витребував 1/2 частину спірної квартири з володіння ОСОБА_3 у власність ОСОБА_6, не з`ясувавши, чи це майно виділене в натурі».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16-ц зроблено висновок, що «метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю). Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника».
Згідно з абзацом 1 частини першої статті 184 ЦК України річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 жовтня 2018 року у справі № 612/553/15-ц (провадження № 61-22051св18) вказано, що «індивідуалізація речі - це надання певній речі (або ж наявність у неї) відмітних властивостей (рис чи характеристик), що дозволяють в необхідних випадках виділити її з числа подібних. Можливо виокремити три групи речей, визначених індивідуальними ознаками: унікальні речі, тобто єдині у своєму роді; речі, що відрізняються від подібних особливими позначеннями чи характеристиками; речі, індивідуалізовані в процесі вибору або відбору».
У справі, що переглядається, позивач просила суд витребувати від ОСОБА_5 на свою користь 1/6 частки житлового будинку та 1/6 частки земельної ділянки. Проте, матеріали справи не містять інформації чи виділена позивачу її частка в натурі.
За таких обставин доводи апеляційної скарги про те, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення статей 387, 388 ЦК України, є помилковими, оскільки витребувати можна індивідуально визначену річ, а не частку в праві спільної часткової власності.
З урахуванням викладеного оскаржене судове рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1  підлягає частковому скасуванню, з ухваленням нового рішення в цій частині.
Невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи і порушенням норм процесуального права відповідно до пунктів 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду і ухвалення судом апеляційної інстанції нового рішення про задоволення заяви.
Щодо розподілу судових витрат
Згідно з частинами 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Звертаючись до суду із двома позовними заявами, позивач ОСОБА_1 сплатила 6147 грн. 20 коп. судового збору.
При цьому судовий збір, сплачений нею в сумі 3073,60 грн за подання нею позовної заяви до ОСОБА_2 , підлягає стягненню з відповідача в зв`язку з задоволенням позовних вимог, а витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви до ОСОБА_5 слід залишити за позивачкою ОСОБА_1 в зв`язку з відмовою в задоволенні її позовних вимог в цій частині.
Судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 9 222 грн апелянтом ОСОБА_1 не сплачено, відповідно до ухвали апеляційного суду від 08.12.2021 його сплату відстрочено на строк не більше як до ухвалення судового рішення, а тому половину з цієї суми слід стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави.
Отже, вказана сума судового збору підлягає стягненню в дохід держави з позивача ОСОБА_1 та відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_5 пропорційно задоволеним вимогам.
На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 368, 376, 382, 384 ЦПК України, Суд,
постановив:
Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Геращенко Тетяни Василівни задовольнити частково.
Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 06 жовтня 2021 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про часткове скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та визнання права на частку у праві власності на об`єкти нерухомого майна та в частині відмови в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння та часткове скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити.
Скасувати державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 , здійснену державним реєстратором речових прав на нерухоме майно Погребищенської районної державної адміністрації Вінницької області Гончарук С.П. за номером: 32300725, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень від 09.07.2019, індексний номер: 47678189, від 07.07.2019, в частині реєстрації права ОСОБА_2 на 1/6 частку в праві власності на зазначений житловий будинок з господарськими будівлями.
Скасувати державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), площею 0,25 га, кадастровий номер: 0523481600:09:002:0112, що знаходиться по АДРЕСА_1 , здійснену державним реєстратором речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Погребищенського районного управління юстиції Вінницької області Запальською І.Є за номером: 14126584, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.04.2016, індексний номер: 29214053, від 06.04.2016 в частині реєстрації права ОСОБА_2 на 1/6 частку у праві власності на зазначену земельну ділянку.
Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 право на 1/6 частку у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1867435505234.
Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 право на 1/6 частку у праві власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку) площею 0,25 га, кадастровий номер: 0523481600:09:002:0112, що знаходиться по АДРЕСА_1 .
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , за участі ОСОБА_2 як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача про витребування майна з чужого незаконного володіння та часткове скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно – відмовити.
В решті рішення суду залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі – судовий збір, сплачений за подання позовної заяви в сумі 3073,60 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 4611 грн судового збору за подання апеляційної скарги в дохід держави.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.
Головуючий:	І.М. Стадник  	
Судді:	Ю.Б. Войтко   І.В. Міхасішин