ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

23 грудня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/24/21	

          Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
          головуючого - судді  Лукманової О.М. (доповідач),
          суддів:  Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,     
розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04.06.2021 року (суддя Калашник Ю.В., м. Запоріжжя, повний текст рішення виготовлено 04.06.2021 року) у адміністративній справі №280/24/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, суд, – 
в с т а н о в и в:
          У січні 2021 року ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач) звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі по тексту – відповідач), в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 08.09.2020 року №084050005961, яким їй відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 та зобов`язати відповідача призначити та виплатити їй пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, з дня звернення, а саме з 04.09.2020 року.
          Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 04.06.2021 року позовні вимоги задоволені.
          З рішенням суду першої інстанції не погодилось Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої вимоги обґрунтувало тим, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального права. Апелянт зазначав, що провідним законом у сфері пенсійного страхування, яким врегульовано всі правовідносини пов`язані з функціонуванням системи пенсійного страхування, призначенням, перерахунком і виплатою пенсій є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», п.16 Прикінцевих положень якого визначено сферу застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення», положення якого застосовуються лише в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років, в іншій частині Закон втратив чинність. Апелянт зазначав, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 року №2148-VІІІ  передано у сферу дії Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» регулювання правовідносин щодо визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугою років та одночасно припинено в цій частині застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення»; рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020 не відновлює дію цього Закону і не змінює правове регулювання спірних у цій справі правовідносин. На думку апелянта, відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах виникає у позивача після досягнення 50 років; станом на 04.06.2020 року позивачу виповнилось 45 років, а тому відповідачем прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком  на пільгових умовах. Відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах за віком призначається пенсія  жінкам за Списком №1 після досягнення 50років – з 01.10.1974 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що 04.09.2020 року ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1 та рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області від 08.09.2020 року №  084050005961 їй відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №  1, оскільки вона не набула віку 50 років, після досягнення якого можливо призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 при наявності страхового стажу не менше 20 років, з них не менше 7 років 6 місяців на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1. Суд зазначив, що  з 01.01.2004 року набув чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», одночасно діє Закон України «Про пенсійне забезпечення», які регулюють одні і ті ж правовідносини, однак пріоритет у застосуванні за загальним правилом мають положення Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як акт права, прийнятий пізніше у часі, а норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» підлягають субсидіарному (додатковому) застосуванню у разі неурегульованості певного питання Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно п. а ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у редакції до Закону України від 02.03.2015 року №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», який набрав чинності з 01.04.2015 року, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць віковий ценз для жінок у 45 років було збільшено до 50 років із одночасним запровадженням правила поетапного збільшення показника вікового цензу, за яким жінки, дати народження яких припадали на з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року, набували право на пенсію по досягненню 50 років. Законом України №2148-VIII від 03.10.2017 року  «Про внесення змін до деяких законодавчих актів  України щодо підвищення пенсій», який набрав чинності  11.10.2017 року, Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» був доповнений ч.1 ст.114, згідно якої право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. Пунктом 2 розділу XV Закону  України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням змін, встановлено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону. Згідно п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у редакції Закону №2148-VIII, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема 50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.
          З 01.10.2017 року правила призначення пенсій за Списком №1 почали регламентуватись одночасно двома законами, зокрема, п. а ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у редакції Закону України №213-VIII та п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у редакції Закону №2148-VIII. Суд зазначав, що рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), ст.13, ч.2 ст.14, пункти б-г ст.54 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зі змінами, внесеними Законом №213-VIII. Застосуванню підлягають ст.13, ч.2 ст.14, пункти б-г ст.54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом №213-VIII для осіб, які працювали до 01.04.2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого ст. 12 цього Закону, зокрема на 1 рік 4 місяці - жінкам. Суд посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, зазначив, що у разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи, тобто найбільш сприятливим для ОСОБА_1 є те, коли віковий ценз має бути встановлений на рівні найменшої величини, тобто 45 років.
          Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 04.09.2020 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1.
          Встановлено, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області в Запорізькій області від 08.09.2020 року №  084050005961 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №1 у зв`язку з  не досягненням нею 50 років.
          Згідно трудової книжки ОСОБА_1 її страховий стаж складає більше 30 років, пільговий стаж по Списку №1 з урахуванням довідок про пільговий характер робіт складає 16 років 06 місяців 25 днів.
          Отже, спірним у даній справі є право ОСОБА_1 на пенсію за віком на пільгових умовах згідно Списку №1 у зв`язку з недосягненням нею віку, який дає право на призначення цього виду пенсії.
Згідно з п. а ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 02.03.2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», який набрав чинності з 01.04.2015 року, збільшено раніше передбачений п.а ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 45 років до 50 років. 
03.10.2017 року набрав чинності Закон України № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", яким Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» доповнено розділом XIV-1, зокрема частинами 1, 2 ст.114 такого змісту: право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.  На пільгових умовах пенсія за віком призначається: 1) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема 50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.
Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 року у справі N1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), ст.13, ч.2 ст.14, пункти б - г ст.54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року N1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII. 
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що у рішенні від 23.01.2020 року Конституційний Суд України зробив висновок щодо неконституційності підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах. У пункті третьому резолютивної частини рішення  викладена юридична позиція щодо порядку виконання цього рішення, а саме: застосуванню підлягають положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України від 02.03.2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах.
Проте положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону №2148-VIII від 03.10.2017 року перешкоджають таким особам у реалізації права на пенсію на пільгових умовах за Законом України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, чинній до внесення змін Законом №213-VII.
Відповідно до статей 1 та 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Юридична природа соціальних виплат, у тому числі пенсій, розглядається ЄСПЛ не лише з позицій права власності, але й пов`язує з ними принцип захисту «законних очікувань» (reasonable expectations) та принцип правової визначеності (legal certainty), що є невід`ємними елементами принципу правової держави та верховенства права. Тобто коли соціальна чи інша подібна виплата закріплена законом, вона має виплачуватися на основі чітких і об`єктивних критеріїв і, якщо людина очевидно підходить під ці критерії, це породжує у такої людини виправдане очікування в розумінні статті 1 Першого протоколу. Неправомірне позбавлення особи пенсії не узгоджується з принципом правової визначеності. Позбавлення права на пенсію або звуження обсягу цього права має здійснюватися на підставі принципу верховенства права (закону, який не повинен суперечити принципам верховенства права має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм), а збільшення пенсійного віку для отримання пенсії на пільгових умовах для осіб, які відпрацювали в особливих умовах, набули на момент підвищення пенсійного віку необхідний стаж, який передбачав право на пільгову пенсію, є звуженням цього права. 
З урахуванням обставин у справі та рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020, суд апеляційної інстанції зазначає, що до категорії осіб, на яких поширюється дія цього  рішення і відповідно мають право на пенсію за віком на пільгових умовах за положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення» після 23.01.2020 року належать особи, які працювали до 01.04.2015 року, були зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, мали стаж роботи, визначений ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до 01.04.2015 року, та досягли віку, визначеного цією статтею, на момент звернення до пенсійного органу за призначенням пенсії.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що  Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02. 2020 року у справі №520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Суд апеляційної інстанції вважає, що відповідачем не застосовано більш сприятливий закон, який передбачає право Йолкіної Л.М. на обумовлену попередньою роботою пільгову пенсію, проте застосовано закон, який позбавляє зазначеного права, отже відповідач діяв всупереч вимог верховенства права.
Враховуючи, що ОСОБА_1 на час звернення із заявою про призначення пенсії досягла 45 років, має достатній страховий стаж роботи, у тому числі на пільгових умовах за списком № 1, відповідно до п. а ст.13 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-ХІ1 «Про пенсійне забезпечення», ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 16 років 06 місяців 25 днів, суд дійшов вважає, що вона має право на пенсію, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року № 1-р/2020.
Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції враховує судову практику, викладену у рішенні Верховного Суду від 21.04.2021 року №360/3611/20 (зразкова справа), з урахуванням ухвали Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 року  
Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції, погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.  
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322 КАС України, суд –

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області – залишити без задоволення. 
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04.06.2021 року у адміністративній справі №280/24/21 – залишити без змін. 
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду відповідно до статей 328, 329 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.М. Лукманова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова