УХВАЛА
22 грудня 2021 року
м. Київ
справа № 426/3848/19
провадження № 61-20023ск21
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду 
Червинської М. Є. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сватівського районного суду від 24 травня 2021 року, ухвалу Луганського апеляційного суду від 29 червня 2021 року та постанову Луганського апеляційного суду від 15 липня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Луганськгаз» про захист прав споживача, зобов`язанням надання права оплати за вибором та повної необхідної, доступної, достовірної й своєчасної інформації про продукцію, її виробника (виконавця, продавця),
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом.
Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 24 травня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду. 
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку. 
У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду апеляційної інстанції із заявою про забезпечення позову.
Ухвалою Луганського апеляційного суду від 29 червня 2021 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в даній справі.
Постановою Луганського апеляційного суду від 15 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Ухвалу Сватівського міського суду Луганської області від 24 травня 2021 року залишено без змін.
08 грудня 2021 року  ОСОБА_1 звернулася засобами поштового зв`язку до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Сватівського районного суду від 24 травня 2021 року, ухвалу Луганського апеляційного суду від 29 червня 2021 року та постанову Луганського апеляційного суду від 15 липня 2021 року, яка не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду з огляду на наступне.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з статтею 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
Із Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що Луганським апеляційним судом постановлено оскаржувану ухвалу 29 червня 2021 року, дата виготовлення повного тексту ухвали 29 червня 2021 року, тобто останнім днем касаційного оскарження даної ухвали є 29 липня 2021 року. 
Також, з реєстру вбачається, що Луганським апеляційним судом прийнято оскаржувану постанову 15 липня 2021 року, повний текст якої складено 16 липня 2021 року, тобто останнім днем касаційного оскарження цієї постанови, з урахуванням частини третьої статті 124 ЦПК України, 
є 16 серпня 2021 року. 
Заявник звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на вказані судові рішення 08 грудня 2021 року, що вбачається з відмітки на конверті, тобто з пропуском строку, встановленого статтею 390 ЦПК України. 
В касаційній скарзі зазначає, що він хворів тому не пам`ятає чи отримував копії оскаржуваних судових рішень. Вказує, що строк на касаційне оскарження не пропустив, оскільки через поширення коронавірусної хвороби (COVID-19) за Законом України № 540-IX всі процесуальні строки продовжуються на строк дії такого карантину та у визначених ним випадках не зупиняються, не поновлюються, а продовжуються автоматично.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID - 19» від 11 березня 2020 року № 211 з 12 березня 2020 року до 03 квітня 2020 року на усій території України установлено карантин.
В подальшому постановами Кабінету Міністрів України від 25 березня 
2020 року № 239, від 22 квітня 2020 року № 291, від 20 травня 2020 року 
№ 392, від 17 червня 2020 року № 500, від 22 липня 2020 року № 641, карантин продовжувався, відповідно до 24 квітня, до 11 травня, до 22 червня 2020 року, до 31 липня 2020 року, до 31 серпня 2020 року на усій території України.
02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року              № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)». Відповідно до підпункту 3 пункту 12 цього Закону у Цивільному процесуальному кодексі України (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., № 48, ст. 436): розділ ХІІ «Прикінцеві положення» доповнено пунктом 3 такого змісту: «3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину».
17 липня 2020 року набув чинності Закон України від 18 червня 2020 року 
№ 731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)». Згідно з пунктом 2 цього Закону пункт 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) викладено в такій редакції: «3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином». Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.
20-денний строк з часу набрання чинності Законом України від 18 червня 2020 року № 731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» закінчився 06 серпня 2020 року.
Оскільки, оскаржувані судові рішення ухвалені після 06 серпня 2020 року, то заявником пропущено строк на касаційне оскарження ухвали Луганського апеляційного суду від 29 червня 2021 року та постанови Луганського апеляційного суду від 15 липня 2021 року.
Із заявою чи з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження заявник не звертався та доказів на підтвердження поважності причин пропуску такого строку не надав. Можливість вирішення цього питання при відсутності його заяви про поновлення строку, за власною ініціативою суду, законом не передбачена. 
Пунктом восьмим частини другої статті 392 ЦПК України встановлено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено дату отримання копії судового рішення суду апеляційної інстанції, що оскаржується.
Згідно з пунктом другим частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.
Відповідно до вимог частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.
Враховуючи викладене, заявник має право надіслати на адресу суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Луганського апеляційного суду від 29 червня 2021 року та постанови Луганського апеляційного суду від 15 липня 2021 року зазначивши для вказаних судових рішень підстави для поновлення такого строку та надати належні докази на підтвердження поважності причин пропуску цього строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею         392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.
Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сватівського районного суду від 24 травня 2021 року, ухвалу Луганського апеляційного суду від 29 червня 2021 року та постанову Луганського апеляційного суду від 15 липня 2021 року залишити без руху.
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк - десять днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали заявникові буде відмовлено у відкритті провадження.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                        М. Є. Червинська