Номер провадження: 33/813/333/22
Номер справи місцевого суду: 496/4166/21 
Головуючий у першій інстанції Буран В.М. 
Доповідач Котелевський Р. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.03.2022 року                                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І.,
за участю:
секретаря судового засідання - Тьосової Я.В.,
особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисника - Тищенка С.Ю., 
представника потерпілої ОСОБА_2 - адвоката Терещенка І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_2 - адвоката Терещенка І.І. на постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 11.11.2021 року, якою відносно,
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Вірменії, ФОП, що фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
закрито провадження у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.173-2, ч.1 ст.173-2, ч.1 ст.173-2 КУпАП, -

встановив:

оскарженою постановою суду першої інстанції, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2, ч.1 ст.173-2, ч.1 ст.173-2 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно з оскарженою постановою, встановлено, що протоколом серії ВАБ №702439 встановлено, що 28.08.2021 року о 09.00 год. гр. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство в сім`ї, відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме висловлювався брутальною лайкою, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 173-2 КУпАГІ.
Протоколом серії ВАБ №702490 встановлено, що 29.08.2021 року о 14.50 год. гр. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство в сім`ї, відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме висловлювався брутальною лайкою, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Протоколом серії ВАБ № 702488 встановлено, що 31.08.2021 року о 21.00 год. гр. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство в сім`ї, відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме висловлювався брутальною лайкою, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Суд мотивував своє рішення тим, що потерпіла ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, а тому перевірити фактичні обставини справи за таких умов є неможливим, а наявних в матеріалах справи доказів не достатньо для встановлення винуватості ОСОБА_1 .
Не погоджуючись з постановою, представник потерпілої ОСОБА_2 - адвокат Терещенка І.І., подав апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність та необґрунтованість постанови, стверджує про неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, скасувати постанову і та ухвалити нову, якою ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.17-2 КУпАП. Апелянт зазначає, що потерпіла ОСОБА_2 не змогла з`явитись до суду з огляду на неодноразове домашнє насильство з боку чоловіка та була вимушена 02.09.2021 року виїхати до Автономної Республіки Крим, а тому посилання суду на неможливість встановити вину ОСОБА_1 за відсутності пояснень потерпілої у судовому засіданні є порушенням об`єктивності судового розгляду, оскільки пояснення останньої містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення. Крім того, апелянт звернув увагу на те, що випадки домашнього насильства мали місце і раніше вказаних у постанові суду подій, що підтверджується постановою Біляївського райсуду Одеської області від 13.02.2020 року про накладення на ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.
Представник потерпілої також просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду від 11.11.2021 року, посилаючись на те, що потерпіла у зв`язку зі своїм виїздом за межі України не мала можливості бути присутньою у суді, копію постанови не отримувала, про існування постанови їй стало відомо лише 14.01.2022 року з ЄДРСР. Апелянт вважає причини пропуску строку на подання апеляційної скарги поважними та поновити цей строк. 
В судовому засіданні апеляційного суду представник потерпілої Терещенко І.І. просив строк на подання апеляційної скарги поновити, а апеляційну скаргу задовольнити. Потерпіла ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, у зв`язку з перебуванням за межами України, однак захист її прав та законних інтересів забезпечений участю адвоката Терещенка І.І. 
ОСОБА_1 та його захисник Тищенко С.Ю. просили відмовити у задоволенні клопотання про поновлення строку та апеляційної скарги, а постанову місцевого суду залишити без змін. 
Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Апеляційний суд, крім вище зазначеного враховує Указ Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану», який був затверджений Законом України від 24.02.2022 року № 2102-IX, а також Указ Президента України від 14.03.2022 року №133/2022 «Про продовження воєнного стану в Україні», який був затверджений Законом України від 15.03.2022 року № 2119-IX, яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб та вважає за можливе, з метою забезпечення безпеки потерпілої, яка не може прибути до апеляційного суду для розгляду справи, вважає, що відсутня нагальна потреба очікувати на прибуття до суду потерпілої, оскільки це становить загрозу для неї.
Заслухавши суддю-доповідача; пояснення учасників судового розгляду; вивчивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та долучені до скарги докази; апеляційний суд дійшов висновку про таке.
Щодо клопотання поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, апеляційний суд зазначає наступне.
Статтею 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
В матеріалах справи відсутні відомості про сповіщення ОСОБА_2 , як потерпілої, про явку у судове засідання суду першої інстанції та про направлення їй копії постанови суду.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 була позбавлена можливості своєчасно подати апеляційну скаргу. Зазначені причини пропуску строку на подачу апеляційної скарги є поважними, а тому клопотання підлягає задоволенню.
Щодо доводів апеляційної скарги представника потерпілої, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Розглянувши справу, суддя суду першої інстанції, не виконавши приписів ст. 280 КУпАП, закрив провадження на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Мотивуючи свій висновок про невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень суд першої інстанції послався на те, що встановити винуватість особи, яка притягується до відповідальності, тільки на підставі протоколу та доданих до нього документів, не відповідає принципам законності, неупередженості та презумпції невинуватості, в тому числі і з урахуванням того, що ОСОБА_2 не визнав себе винуватим, а потерпіла ОСОБА_2 до суду не з`явилась, що позбавило суд можливості встановити дійсні обставин по справі.
Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки повторне дослідження доказів, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, дає підстави дійти висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень за обставин зазначених в протоколах про адміністративні правопорушення.
Так, диспозицією ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї. 
Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.
Об`єктивна сторона правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходженні корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї (матеріальний склад).
Відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 7 грудня 2017 року №2229-VIII, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Водночас, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.
В матеріалах справи відсутні та стороною захисту суду не надано будь-яких беззаперечних доказів, які б спростовували відсутність обставин, передбачених диспозицією зазначеної норми закону, а тому доводи апеляційної скарги в цій частини є безпідставними.
Обставини викладені в протоколах про адміністративні правопорушення серії ВАБ № 702488 від 31.08.2021 року, серії ВАБ № 702489 від 01.09.2021 року, серії ВАБ № 702490 від 01.09.2021 року містять в собі формулювання об`єктивної сторони правопорушення, а саме психологічне насильство, що виражалось у словесній образі потерпілої.
При цьому, судом першої інстанції не надано оцінки поясненням потерпілої за фактами, викладеними в протоколах про адміністративні правопорушення. Відповідно до пояснень потерпілої, її чоловік постійно вчиняв психологічне насильство, яке виражалося у словесних образах, в тому числі в присутності малолітніх дітей. Обставини щодо повідомлення про вчинення адміністративних правопорушень зафіксовані через оперативну лінію «102», а наслідками реагування на вказані повідомлення є відповідні протоколи, після отримання пояснень від ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що у своїх поясненнях від 26.08.2021 року ОСОБА_1 не заперечував факту словесної перепалки з дружиною - ОСОБА_2 .
Більш того, до апеляційної скарги представника потерпілого додано копію постанови Біляївського районного суду Одеської області від 13.02.2020 року, якою ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення аналогічного адміністративного правопорушення.
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 не надав раціонального пояснення відносно того, чому у разі неправдивості заяв його дружини щодо систематичного застосування ним домашнього насильства, він погодився із постановою оскаржено зазначено постанову, тобто, по суті, останній погодився із постановою Біляївського районного суду Одеської області від 13.02.2020 року, якою він був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення аналогічного адміністративного правопорушення, та не оскаржував її в апеляційному порядку у разі відсутності в його діях адміністративного правопорушення.
Апеляційний суд не надаючи оцінки постанові Біляївського районного суду Одеської області від 13.02.2020 року, вважає, що притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, підтверджує пояснення потерпілої стосовно того, що вчинення її чоловіком психологічного насильства за обставин викладених в протоколах про адміністративне правопорушення, є не першим вчиненням ОСОБА_2 домашнього насильства.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що місцевий суд не надав оцінки наявним в матеріалах провадження доказам, в тому числі поясненням потерпілої, а також попереднього притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення аналогічного правопорушення, що фактично підтверджує пояснення потерпілої.
Враховуючи досліджені докази, пояснення сторін, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, не з`ясувавши всі обставини справи та не дослідивши всі належні та допустимі докази, не дотримався вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП та дійшов неправильного висновку про відсутність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2, ч.1 ст.173-2, ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Зважаючи на обставини, встановлені апеляційним судом, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.
Водночас, п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу
Згідно з приписами ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.
З матеріалів справи вбачається, що адміністративні правопорушення вчинені ОСОБА_1 - 26.08.2021 року, 28.08.2021 року та 29.08.2021 року. Вказані адміністративні правопорушення не є триваючими, а тому строк притягнення останнього до адміністративної відповідальності сплив відповідно: 26.11.2021 року, 28.11.2021 року та 29.11.2021 року. 
Таким чином, у зв`язку із скасуванням апеляційним судом постанови суду першої інстанції, на момент апеляційного розгляду справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , а саме 23.03.2022 року, сплинув строк притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбачений ст.38 КУпАП.
Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.
За таких обставин, оскаржена постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження стосовно ОСОБА_1 , на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП - підлягає закриттю, у зв`язку з закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Керуючись ст.ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -  
постановив:

Поновити представнику потерпілої ОСОБА_2 - адвокату Терещенку І.І. строк на апеляційне оскарження постанови судді Біляївського районного суду Одеської області від 11.11.2021 року.
Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_2 - адвоката Терещенка І.І. - задовольнити частково.
Постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 11.11.2021 року, якою закрито провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2, ч.1 ст.173-2, ч.1 ст.173-2 КУпАП - скасувати, а провадження по справі закрити, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя
Одеського апеляційного суду            Р.І. Котелевський