Ухвала
 
22 грудня 2021 року
м. Київ
 
справа № 372/2157/19
 
провадження № 61-18267ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Воробйової І. А.,                 Черняк Ю. В., 
 
розглянув клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення та касаційну скаргу ОСОБА_1 та його представника - адвоката Величка Михайла Миколайовича, на рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 грудня 2020 року                        та постанову Київського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки частково недійсним, визнання покупцем за договором купівлі-продажу на земельну ділянку,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки частково недійсним, визнання покупцем за договором купівлі-продажу на земельну ділянку.
 
Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 10 грудня                    2020 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду               від 05 жовтня 2021 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
У листопаді 2021 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 та його представника - адвоката Величка М. М., на рішення Обухівського районного суду Київської області             від 10 грудня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду                                  від 05 жовтня 2021 року з пропуском строку на касаційне оскарження судового рішення, оскільки згідно відбитку штампу «Одержано» подана                     09 листопада 2021 року.
 
Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду                      від 26 листопада 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 та його                 представника - адвоката Величка М. М., залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків. Запропоновано заявнику подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження та надати докази поважності причин його пропуску; доплатити судовий збір за подання касаційної скарги та надати документ, що підтверджує його сплату; надати до суду касаційної інстанції належно оформлений документ, що підтверджує повноваження представника, який підписав касаційну скаргу; уточнити касаційну скаргу,                     в якій повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та направити на адресу Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду уточнену редакцію касаційної скарги з доданими до неї матеріалами відповідно до кількості учасників справи.
 
Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки                       її невиконання.
 
У наданий суддею Касаційного цивільного суду у складі Верховного Судустрок ОСОБА_1 направив матеріали на усунення недоліків, зазначених                      в ухвалі Касаційного цивільного судуу складі Верховного Суду                                       від 26 листопада 2021 року.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
У заяві про поновлення строку на касаційне оскарження ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження судового рішення, з посиланням на те, що процесуальний строк пропущено з поважних причин, оскільки повний текст оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції він отримав                             25 жовтня 2021 року, що підтверджується наданими доказами.
 
Згідно із частиною першою та другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження ОСОБА_1 пропущено                  з поважних причин, його можливо поновити.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 грудня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року скасувати на направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
 
Відповідно до абзаців першого, другого пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
 
Згідно із частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
 
Підставою касаційного оскарження зазначених судових рішень ОСОБА_1   вказує неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, а саме застосування апеляційним судом норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 14-304гс18)                та постановах Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі                                    № 705/6597/13-ц (провадження № 61-30139св18), від 31 березня 2021 року                у справі № 923/875/19, що передбачено пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Крім того, у касаційній скарзі заявник, посилаючись на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, зазначає постанову Верховного Суду України                          від 31 жовтня 2012 року у справі № 6-55цс12, постанову Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», ухвалу Верховного Суду від 30 листопада 2021 року у справі № 645/935/20 (провадження                          № 61-18313ск21), в яких, на його думку, викладено висновки про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не були враховані апеляційним судом в оскаржуваному судовому рішенні.
 
Проте, суд касаційної інстанції звертає увагу заявника на те, що посилання                  у касаційній скарзі на постанову Верховного Суду України та ухвалу Верховного Суду, у яких, на думку заявника, викладено висновки про застосування норми права у подібних правовідносинах (а не постанови Верховного Суду) не можуть бути підставою касаційного оскарження судового рішення.
 
Посилання на постанову Пленуму Верховного Суду України не може бути підставою касаційного оскарження судового рішення з огляду на таке.
 
Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені                             у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
 
Частиною четвертою статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
 
Ураховуючи законодавчі обмеження щодо формування єдиної правозастосовчої практики, правові висновки, викладені у постановах Пленуму Верховного Суду України, не входять до елементів, з яких формується база правозастосовчої практики та мають рекомендаційний характер.
 
Також ОСОБА_1 вказує на порушення апеляційним судом норм процесуального права, а саме судові рішення оскаржуються з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України, оскільки суд апеляційної інстанції розглянув справу за відсутності будь-кого                                   з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання та те, що суди не дослідили зібрані у справі докази                        (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Касаційна скарга ОСОБА_1 та його представника - адвоката Величка М. М., подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Ураховуючи наведене, касаційне провадження у цій справі слід відкрити.
 
Крім того, разом з касаційною скаргою ОСОБА_1 та його                    представником - адвокатом Величком М. М., подано до Верховного Суду клопотання про зупинення виконання дії рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 грудня 2020 року та постанови Київського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року до закінчення касаційного провадження.
 
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
 
Згідно з пунктом 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 червня 2012 року № 10 «Про судову практику розгляду цивільних справ у касаційному порядку» клопотання про зупинення виконання судового рішення має бути мотивованим, містити підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами (наприклад, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути додано завірену копію такої постанови). Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та осіб, які не брали участі у справі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
 
Отже, клопотання про зупинення виконання (дії) судових рішень має бути мотивованим та містити підстави для зупинення виконання (дії) судового рішення, підтверджені належними доказами. У клопотанні заявник повинен навести обґрунтування його вимог та довести, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим повернення виконання судового рішення у разі, якщо воно буде скасовано.
 
Клопотання ОСОБА_1 зазначеним вимогам не відповідає та не містить жодних мотивів і обґрунтувань необхідності зупинення дії оскаржуваних судових рішень.
 
Ураховуючи наведене, а також те, що оскарження судового рішення                                  у касаційному порядку не є безумовною підставою для зупинення його дії судом касаційної інстанції, у задоволенні клопотання ОСОБА_1 та його представника - адвоката Величка М. М., про зупинення дії рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 грудня 2020 року                           та постанови Київського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року слід відмовити.
 
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення задовольнити.
 
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження судового рішення.
 
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки частково недійсним, визнання покупцем за договором купівлі-продажу на земельну ділянку,за касаційною скаргою  ОСОБА_1 та його представника - адвоката Величка Михайла Миколайовича, на рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 грудня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року.
 
Витребувати з Обухівського районного суду Київської області цивільну справу                        № 372/2157/19.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк 
до 21 січня 2022 року.
 
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 та його представника - адвоката Величка Михайла Миколайовича про зупинення дії рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 грудня                        2020 року та постанови Київського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року відмовити.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                         Р. А. Лідовець

                                                                                                                      І. А. Воробйова

Ю. В. Черняк