ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/19171/21	Головуючий у 1-й інстанції Дзюбановський Ю.І. 	
Провадження № 33/817/137/22 	Доповідач - Галіян Л.Є.	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2022 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Галіян Л.Є. 
з участю 
       особи, яка притягується до адміністративної         відповідальності          ОСОБА_1 
       захисника - адвоката Заплітної І.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Заплітної І.А. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 січня 2022 року,-

В С Т А Н О В И Л А :
       Цією постановою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. 
       Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.
       Згідно даної постанови, ОСОБА_1 15 жовтня 2021 року о 01 год. 47 хв. в м. Тернопіль по вул. 15 квітня, 16А керував автомобілем «ВАЗ 211540», державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Dragеr Alcotest 6820» №ARHJ-0251 (повірка якого дійсна до 23.10.2021р.), на табло якого висвітило результат 1,98%о проміле, водій з даним результатом згідний та проїхати в найближчий медичний заклад відмовився. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 15.10.2021р. серії ААБ №306345 ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР України та притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження, а оскаржувану постанову скасувати та постановити нову, якою закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення.
       Вказані вимоги мотивує тим, що справу розглянуто за відсутності особи та її захисника, чим допущено неповноту судового розгляду.
       Зазначає, що ОСОБА_1 працівниками поліції не був зупинений, а автомобілем керував ОСОБА_2 , що може підтвердити вказані обставини у судовому засіданні.
       При цьому на відеозаписі з нагрудних камер працівників поліції також не має факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а постанова про накладення адміністративного стягнення за порушення ним ПДР України скасована судом.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційні скарги та просять її задовольнити, з мотивів викладених у ній, дослідивши доводи апеляційної скарги, прихожу до наступного висновку.
       Як вбачається з постанови суду першої інстанції, справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП розглянута без його участі.         
       Про вказану постанову йому стало відомо тільки після одержання її копії 04.02.2022 року.
Згідно із статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом. 
       Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Ч.2 ст.266 КУпАП (із змінами, внесеними згідно із Законом № 1231-IX від 16.02.2021 року) передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. 
Всупереч зазначеним вимогам закону, суд першої інстанції не вжив належних заходів для всебічного, повного розгляду справи, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Як вбачається з матеріалів справи,  ОСОБА_1  на пропозицію працівників патрульної поліції, пройшов огляд на стан сп`яніння із застосуванням приладу газоаналізатор "Drager Alcotest " 6810. Зазначено, що повірка даного приладу дійсна до 23.10.2021 року.
       У своїх поясненнях  ОСОБА_1  вказує на те, що працівники поліції під`їхали до припаркованого на узбіччі автомобіля і автомобілем він не керував та працівниками поліції зупинений не був.
       Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка має бути підтверджена належними доказами.
       Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.
       Всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.
       При цьому, суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод .
       Як доказ вчинення  ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення, до матеріалів справи долучено відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, та на якому зафіксовано, що на пропозицію працівника поліції  ОСОБА_1  пройшов огляд на стан сп`яніння. На цьому ж відео не зафіксовано даних які би підтверджували факт керування  ОСОБА_1  транспортним засобом та його зупинку і до матеріалів справи такі не долучено, а отже твердження апелянта про те, що транспортним засобом він не керував та не був зупинений працівниками поліції, не спростовуються.
       Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 суду пояснив, що 15.10.2021 року близько 01 год., на прохання ОСОБА_1 забирав його з ресторану та керував його автомобілем.
       Вказаним обставинам при винесенні рішення судом першої інстанції не було дано належної оцінки, у зв`язку із чим було постановлено помилкове рішення. 
       Обґрунтовуючи доведеність факту керування  ОСОБА_1  транспортним засобом, суд у своєму рішенні послався на постанову поліцейського про накладення адмінстягнення по справі про адмінправопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАО №4904603 від 15.10.2021 року, згідно якої  ОСОБА_1 було визнано винуватим за ст.125 КУпАП за те, що 15 жовтня 2021 року о 01 год. 47 хв. в м. Тернопіль по вул. 15 квітня, 16А, керуючи транспортним засобом на перехресті здійснив рух заднім ходом.
       Однак, сама по собі, без наявності інших належних та достатніх доказів, вказана постанова поліцейського серії ЕАО №4904603 від 15.10.2021 року не може бути доказом, яким встановлюється факт керування особою транспортним засобом.
       Крім того, дана постанова поліцейського серії ЕАО №4904603 від 15.10.2021 року скасована, що вбачається з долученого стороною захисту до матеріалів справи рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 січня 2022 року, яке не було оскаржено відповідачем ГУ НП в Тернопільській області та набрало законної сили. Підставою для прийняття вказаного рішення стало відсутність доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.
       Згідно практики Європейського суду з прав людини, положення Конвенції стосуються й обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення. Вказана судова інстанція приймає до свого провадження і заяви щодо рішень судів про накладення на осіб адміністративних стягнень, оскільки вважає, що в силу суворості санкцій такі справи за суттю є кримінальними, а адміністративні покарання фактично носять кримінальний характер з усіма гарантіями ст.6 Конвенції (п.55 рішення у справі «Гурепко проти України»; п.21 рішення у справі «Надточій проти України»). 
       Європейський Суд з прав людини застосував у своїй практиці, зокрема в рішеннях у справах «Балицький проти України», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» різновид доктрини «плодів отруєного дерева»: коли визнаються недопустимими не лише докази, які безпосередньо отримані внаслідок порушення, а також і докази, які не були б отримані, якби не були отримані перші. Таким чином, допустимі самі по собі докази, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази, стають недопустимими.
       З огляду на вищезазначені обставини, такий доказ як постанова поліцейського серії ЕАО №4904603 від 15.10.2021 року в даному випадку є недопустимим.
       Таким чином, факт керування ОСОБА_1 15.10.2021 року 0 01 год. 47 хв. транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння доведено не було та спростовуються наявними у справі доказами.
       Вказаним обставинам при винесенні рішення судом першої інстанції не було дано належної оцінки. 
       Відповідно до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
       Враховуючи усе вище викладене та аналізуючи докази в їх сукупності, вважаю, що в матеріалах справи відсутні і судом не здобуті належні докази про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а викладені обставини залишилися поза увагою суду першої інстанції, у зв`язку з чим було постановлено необґрунтоване рішення, яке належить скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

       На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 294 КУпАП, - 

П О С Т А Н О В И Л А :

       Клопотання захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Заплітної І.А. про поновлення строку на апеляційне оскарження - задовольнити.        
       Поновити захиснику особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Заплітній І.А. строк на апеляційне оскарження.
        Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 -Заплітної І.А.- задовольнити, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 січня 2022 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КупАП - скасувати, а провадження в даній справі - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. 
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя