СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2022 року                           м. Харків                        Справа № 905/1665/21  
          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Слободін М.М., суддя Шутенко І.А. , суддя  Гребенюк Н.В.
розглянувши апеляційну скаргу Овруцької районної філії Житомирського обласного центру зайнятості (вх.№3710Д/1) на рішення господарського суду Донецької області від 05.11.2021 у справі № 905/1665/21, повний текст якого складено та підписано у приміщенні господарського суду Донецької області 05.11.2021 суддею     О.В. Кротіновою 
за позовом Житомирського обласного центру зайнятості, м. Житомир (код ЄДРПОУ 03491398), в особі Овруцької районної філії Житомирського обласного центру зайнятості, м. Овруч Житомирської області (код ЄДРПОУ ВП 41694395),
до відповідача Військової частини НОМЕР_1 , м. Маріуполь Донецької області (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 )
про стягнення 25 965,19 грн.,
ВСТАНОВИВ:
Житомирський обласний центр зайнятості, м. Житомир, в особі Овруцької районної філії Житомирського обласного центру зайнятості, м. Овруч Житомирської області, звернулось до господарського суду Донецької області до відповідача, Військової частини НОМЕР_1 , м. Маріуполь Донецької області, про стягнення 25 965,19 грн. на підставі ч. 4 ст.35 Закону України “Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття”. 
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ОСОБА_1 відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20.02.2018 у справі №806/2508/17 (з урахуванням ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 02.04.2018 у справі №806/2508/17), залишеного постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2018 у справі №806/2508/17 без змін, поновлено на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії – оператора чергового відділення інспекторів прикордонної служби прикордонної комендатури “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” з 22.08.2017.  Оскільки ОСОБА_1 до поновлення його на роботі за рішенням суду, перебував на обліку в Овруцькій районній філії Житомирського обласного центру зайнятості та отримав допомогу по безробіттю за період з 22.11.2017 по 21.03.2018 в загальному розмірі 25 965,19 грн., на думку позивача він, відповідно до ч.4 ст.35 Закону України “Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття” має право на стягнення вказаної суми з Військової частини НОМЕР_1 .
На підтвердження викладених обставин позивач надав у копіях: персональну картку №061517102700009 від 27.10.2017; заяву про надання (поновлення) статусу безробітного б/н від 22.11.2017; додаток №4 до персональної картки №061517102700009 “Нарахування допомоги по безробіттю та платежі”; претензію №236/2-2021 від 20.04.2021 на суму 25 965,19 грн., роздруківку з Єдиного державного реєстру судових рішень рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20.02.2018 у справі №806/2508/17; лист ІНФОРМАЦІЯ_2 №14/5807 від 28.05.2021; довідка ІНФОРМАЦІЯ_2 №420 від 26.05.2021 грошового забезпечення ОСОБА_1 за квітень 2018 та серпень 2018 років; наказ Державної служби зайнятості (центральний апарат) Міністерства соціальної політики України від 18.10.2016 “Про реорганізацію базових центрів зайнятості Житомирської області”; наказ Житомирського обласного центру зайнятості Державної служби зайнятості (Центральний район) Міністерства соціальної політики від 09.10.2017 №340 “Про створення Овруцької районної філії Житомирського обласного центру зайнятості та затвердження її положення”; роздруківку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Овруцького районного центру зайнятості; акт Маріупольського міського центру зайнятості Донецького обласного центру зайнятості №246 від 26.03.2021 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття”; витяг з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №329-ос від 26.09.2016 “По особовому складу”; витяг з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №437-ос від 22.08.2017 “По особовому складу”; витяг з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 №182-ос від 03.04.2018 “По особовому складу”; витяг з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 №512-ос від 03.10.2018 “По особовому складу”; рішення (вступна та резолютивна частина) Житомирського окружного адміністративного суду від 20.02.2018 у справі №806/2508/17; постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2018 у справі №806/2508/17; довідка Житомирського обласного центру зайнятості №1120/1003-21 від 05.04.2021 на №201/2-2021 від 02.04.2021; документи у підтвердження представника позивача, а також докази надсилання позову на адресу відповідача.
Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.104 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України, ч.3 ст.22, ч.1 ст.34, ч.4 ст.35, ч.4 ст.38 Закону України “Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття”, ст.ст.43, 44 Закону України “Про зайнятість населення”, Порядок реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 №198 (у редакції від 30.11.2016). 
04.10.2021 від відповідача надійшов відзив б/н від 24.09.2021 на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 20.02.2018 у справі №806/2508/17 ОСОБА_1 поновлено на військовій службі та стягнуто з військової частини НОМЕР_1 за період з 22.08.2017 по 20.02.2018 грошове забезпечення за вимущений прогул у сумі 86   051,42 грн., яка нарахована та виплачена ОСОБА_1 встановленим порядком. Відтак, враховуючи виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20.02.2018 у справі №806/2508/17, а саме, виплату ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, тобто за період, коли ОСОБА_1 перебував у статусі безробітного у Житомирському обласному центрі зайнятості, вважає, що виконання рішення у даній справі призведе до подвійного навантаження на Державний бюджет України та стягнення з нього вищезазначених коштів. Відповідач стверджує, що стягнення з нього коштів у даній справі заподіює шкоду інтересам держави, яка полягає у тому, що військова частина НОМЕР_1 залучається до безпосередньої участі у бойових діях на сході країни в складі сил і засобів операції об`єднаних сил по захисту суверенітету і територіальної цілісності України, позбавляється оборотних коштів, які вкрай необхідні для спорядження особового складу, доведення належного рівня боєздатності, для закупівлі обмундирування та засобів захисту тощо. Крім цього, проведений системний аналіз правових норм чинного законодавства у взаємозв`язку з нормами адміністративного та господарського процесуального законодавства свідчить про відсутність належного правового механізму для стягнення в подальшому з ОСОБА_1 завданої державі матеріальної шкоди на зазначену суму та унеможливлює її реальне відшкодування (стягнення). Враховуючи викладене вважає позов безпідставним, необґрунтованим та просить суд у його задоволенні відмовити.
Рішенням господарського суду Донецької області від 05.11.2021 у справі № 905/1665/21 у задоволенні позовних вимог Житомирського обласного центру зайнятості, м. Житомир, в особі Овруцької районної філії Житомирського обласного центру зайнятості, м. Овруч Житомирської області, до відповідача, Військової частини НОМЕР_1 , м. Маріуполь Донецької області, про стягнення 25 965,19 грн., відмовлено. 
Овруцька районна філія Житомирського обласного центру зайнятості із вказаним рішенням суду першої інстанції не погодилась та звернулась до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати судове рішення господарського суду Донецької області від 05.11.2021 року по справі № 905/1665/21 повністю і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов та стягнути з відповідача - військової частини НОМЕР_1 на користь Житомирського обласного центру зайнятості (10001, м. Житомир, вул. Київська, 83, код ЄДРПОУ 03491398) в особі Овруцької районної філії Житомирського обласного центру зайнятості (11104, м. Овруч, Овруцький район, Житомирська обл., вул. Прикордонна, 14) за реквізитами:          р/р НОМЕР_3 , ДКСУ м. Київ, МФО 820172) - кошти в сумі 25 965 гри. 19 коп. Здійснити новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, та розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, - на користь Житомирського обласного центру зайнятості (10001, м. Житомир, вул. Київська, 83, код ЄДРПОУ 03491398) в особі Овруцької районної філії Житомирського обласного центру зайнятості (11104, м. Овруч, Овруцький район, Житомирська обл., вул. Прикордонна, 14) за реквізитами: р/р НОМЕР_4 , ДКСУ м. Київ, МФО 820172, а саме: - стягнути з військової частини НОМЕР_1 судовий збір за подання позовної заяви у сумі 2270 грн.00 коп. та за подання апеляційної скарги у сумі 3405 грн. 00 коп.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на те, що законодавець однозначно покладає обтяження на роботодавця, зобов`язуючи його не тільки відшкодувати звільненому працівнику вартість вимушеного прогулу, але й відшкодувати центру зайнятості кошти, які були витрачені Фондом на утримання такої особи, яка б у іншому випадку лишилась зайнятою. Крім того, апелянт зазначає, що хоча ОСОБА_1 не реалізував право на звернення до центру зайнятості з метою отримання допомоги по безробіттю після звільнення з військової частини НОМЕР_1 , а реалізував право на власний розсуд щодо працевлаштування до іншого роботодавця, натомість він водночас реалізував право на звернення до суду про поновлення на роботі, а саме у військовій частині НОМЕР_1 . При цьому, факт, що на час такого звернення до Житомирського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 був іще раз працевлаштований, а потім звільнився, не завадив винесенню рішення на користь ОСОБА_1 про поновлення його на роботі. Тобто вирішальне значення мав факт незаконного звільнення з військової частини НОМЕР_1 внаслідок протиправних дій роботодавця, а не той спосіб, яким ОСОБА_1 вишукував засоби до існування після звільнення.
Розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, відповідно до статті 262 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія дійшла висновку про відкриття апеляційного провадження у справі.
Заперечень проти відкриття апеляційного провадження на час постановлення ухвали від учасників справи не надійшло.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.12.21 відкрите апеляційне провадження у справі №905/1665/21. Запропоновано відповідачу до 30.12.2021 подати до суду відзив на апеляційну скаргу. Ухвалено розглядати справу     в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
30.12.2021 на адресу Східного апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшов відзив (вх.12567) на апеляційну скаргу, який відповідає вимогам ч.2 ст.263 Господарського процесуального кодексу України. Відповідач проти вимог та доводів даної апеляційної скарги заперечує, просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу – залишити без задоволення.
Відповідно до ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Стаття 270 ГПК України встановлює, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши матеріали справи в порядку письмового провадження, а також викладені у апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 269 ГПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції,  згідно з наказом начальника 1 прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України м. Маріуполь від 26.09.2016 №329-ос “По особовому складу” на підставі наказу голови Державної прикордонної служби України від 06.09.2016 №872-ос, припис від 21.09.2016 №30/130, відповідно до Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”, Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, з 26.09.2016 зараховано до списків особового складу загону та всіх видів забезпечення старшину ОСОБА_1 (П-008262), який прибув з військової частини НОМЕР_5 м. Житомир; призначено на посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії – оператора четвертого відділення інспекторів прикордонної служби прикордонної застави (з місцем дислокації н.п. Сартана) оперативно-бойової прикордонної комендатури “Сартана”, ВОС 108932Р-543, восьмий тарифний розряд.
22.08.2017 відповідно до наказу начальника 1 прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України м. Маріуполь №437-ос “По особовому складу”, який видано на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 22.08.2017 №1129-аг, згідно з Законом України “Про військовий обов`язок і військову службу”, Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України припинено (розірвано) контракт, звільнено з військової служби та виключено із списків особового складу загону та всіх видів забезпечення старшину ОСОБА_1 (П-008262), інспектора прикордонної служби 2 категорії – оператора четвертого відділення інспекторів прикордонної служби прикордонної застави (з місцем дислокації н.п. Сартана) оперативно-бойової прикордонної комендатури “Сартана”, в запас Збройних сил України за пунктом “е” (через службову невідповідність) частини 6 статті 26 із застосуванням частини 8 статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”, без права носіння військової форми одягу.
Як зазначає позивач та вбачається з персональної картки №061517102700009, з 02.11.2017 ОСОБА_1 працював у фізичної особи-підприємця Козела Олексія Онисимовича (РНОКПП НОМЕР_6 ), рамником та 15.11.2017 звільнений на підставі п.1 ст.36 Кодексу законів про працю України, за згодою сторін.
22.11.2017 ОСОБА_1 звернувся до директора-голови комісії з припинення юридичної особи Овруцького центру зайнятості з особистою    заявою про надання (поновлення) статусу безробітного.
Як вбачається з персональної картки №061517102700009 ОСОБА_1 перебував на обліку в Овруцькому районному центрі зайнятості, йому надано статус безробітного з 22.11.2017 та згодом припинено    реєстрацію з 22.03.2018.
Разом з тим, не погоджуючись із наказами Донецького прикордонного загону м. Маріуполь Східного регіонального управління від 22.08.2017 №1129-аг “Про результати службового розслідування” та №437-ос “По особовому складу” в частині припинення (розірвання) контракту, звільнення ОСОБА_1 з військової служби та виключення із списків особового складу загону та всіх видів забезпечення з 22 серпня 2017 року, ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з вимогами визнати незаконними та скасувати накази від 22.08.2017 №437-ос і №1129-аг, поновити на військовій службі, стягнути матеріальне та грошове забезпечення за час вимушеного прогулу. 
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 20.02.2018 у справі №806/2508/17 (з урахуванням ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 02.04.2018 у справі №806/2508/17 про виправлення описки) визнано протиправним і скасовано наказ Донецького прикордонного загону м. Маріуполь Східного регіонального управління від 22.08.2017 №437-ос в частині припинення (розірвання) контракту, звільнення з військової служби та виключення із списків особового складу загону та всіх видів забезпечення старшини ОСОБА_1 , інспектора прикордонної служби 2 категорії - оператора чергового відділення інспекторів прикордонної служби прикордонної комендатури “Сартана”, в запас Збройних Сил України через службову невідповідність; визнано протиправним і скасовано наказ ІНФОРМАЦІЯ_5 від 22.08.2017 №1129-аг; поновлено ОСОБА_1 на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії - оператора чергового відділення інспекторів прикордонної служби прикордонної комендатури “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ”, з 22.08.2017; стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 22.08.2017 до 20.02.2018 в сумі 86 051,42 грн. 
Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2018 у справі №806/2508/17 апеляційну скаргу      Донецького прикордонного загону м. Маріуполь Східного регіонального управління залишено без задоволення,        рішення Житомирського окружного адміністративного суду   від 20.02.2018 без змін.        
На підставі рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20.02.2018 у справі №806/2508/17 (з урахуванням ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 02.04.2018 у справі №806/2508/17), рапорту військовослужбовця від 03.04.2018, згідно з наказом начальника 1 прикордонного загону Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби від 03.04.2018 №182-ОС “По особовому складу”, відповідно до Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”, указу Президента України від 29.12.2009 №1115/2009 “Про положення проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України”, постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”, поновлено на військовій службі на посаді старшину ОСОБА_1 (П-008262), інспектора прикордонної служби 2 категорії – оператора четвертого відділення інспекторів прикордонної служби прикордонної застави (з місцем дислокації н.п.Сартана) оперативно-бойової прикордонної комендатури “Сартана” з 22.08.2017; скасовано пункт наказу ІНФОРМАЦІЯ_2 від 22.08.2017 №437-ос “По особовому складу” в частині припинення (розірвання) контракту, звільнення з військової служби та виключення зі списків особового складу та всіх видів забезпечення старшини ОСОБА_1 з 22.08.2017; визначено виплатити старшині ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць.
За висновками акта розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття” Маріупольського міського центру зайнятості №246 від 26.03.2021: гр. ОСОБА_1 проходив військову службу в Військовій частині НОМЕР_1 з 26.09.2016 по 22.08.2017 та був звільнений в запас за пунктом “е” (через службову невідповідність) частини 6 статті 26 із застосуванням частини 8 статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”; рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 20.02.2018 у справі №806/2508/17 визнано протиправним та скасовано наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 22.08.2017 №437-ос в частині припинення (розірвання) контракту та звільнення з військової служби ОСОБА_1 ; наказом від 03.04.2018 №182-ОС “По особовому складу” поновлено ОСОБА_1 у званні та на посаді, скасовано пункт наказу від 22.08.2017 №437-ос “По особовому складу” в частині припинення (розірвання) контракту та звільнення з військової служби у запас, з 22.08.2017; з 03.10.2018 гр. ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення на підставі наказу “По особовому складу” від 03.10.2018 №512-ОС який вибув для подальшого проходження служби у ІНФОРМАЦІЯ_6 . При цьому, попереднім місцем роботи, при визначені даних застрахованої особи, вказано фізичну особу-підприємця Козела Олексія Онисимовича (РНОКПП НОМЕР_6 ).
Відповідно до додатку №4 до персональної картки №061517102700009 “Нарахування допомоги по безробіттю та платежі” за період перебування на обліку в Овруцькому районному центрі зайнятості з 22.11.2017 по 22.03.2018 ОСОБА_1 отримав 25    965,19 грн. допомоги по безробіттю (яка призначена з 29.11.2017 по 21.03.2018), що також підтверджується довідкою Житомирського обласного центру зайнятості №1120/1003-21 від 05.04.2021.
Претензією №236/2-2021 від 20.04.2021 Житомирський обласний центр зайнятості в особі Овруцької районної філії Житомирського обласного центру зайнятості вимагав Військову частину НОМЕР_1 добровільно сплатити кошти у сумі 25    965,19 грн., які виплачено ОСОБА_1 , як допомога по безробіттю. 
15.06.2021 позивачем отримано лист Державної прикордонної служби України Донецький прикордонний загін №14/5807 від 28.05.2021, в якому відповідачем повідомлено, що на користь ОСОБА_1 стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у сумі 86        051,42 грн., а задоволення претензії призведе до подвійного навантаження на Державний бюджет України.
Не здійснення добровільної сплати відповідачем означених коштів стали підставою для звернення позивача до суду з позовом про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 суми отриманої допомоги по безробіттю ОСОБА_1 , у зв`язку з його поновленням на роботі за рішенням суду, у розмірі 25    965,19 грн. в примусовому порядку.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно зі ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність. 
За змістом ст.13 Господарського процесуального кодексу України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. 
За приписом ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.
Згідно з ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом України “Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття”.
Відповідно до п.1 ст.1 Закону України “Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття” загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.
Пунктом 8 ст.1 Закону України “Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття” передбачено, що страховий випадок - це подія, через яку: застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу.
Згідно з ч.1 ст.7 Закону України “Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття” одним із видів забезпечення за цим законом, зокрема, є: допомога по безробіттю.
Статус безробітного надається особі працездатного віку до призначення пенсії, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи, з першого дня реєстрації у центрі зайнятості на підставі заяви (частина 1        стаття        43 Закону України        “Про зайнятість населення”, пункт 17 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого        постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2018 №792).
Відповідно до п.2 ч.1 ст.31 Закону    України    “Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття”, що кореспондується з п.2 ч.1    ст.45 Закону України “Про зайнятість населення”, центр зайнятості припиняє реєстрацію особи як безробітної та виплату їй допомоги по безробіттю з дня поновлення зареєстрованого безробітного на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.
Частиною 1    ст.34 Закону України “Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття” визначено, що Фонд має право, зокрема, стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду.
Із роботодавця утримується, зокрема, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду (ч.4 ст.35 Закону України “Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття”).
Отже, нормами чинного законодавства, зокрема, положеннями ст.ст.34, 35 Закону України “Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття”   визначено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів і вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов`язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.
Разом з тим, суд відзначає, що обов`язок роботодавця відшкодувати центру зайнятості вартість послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду виникає тільки у тому випадку, коли працівника звільнено незаконно і саме через цю подію застрахована особа втратила заробітну плату і вимушена стати на облік як безробітна та отримувати страхові виплати.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначено у ст.1166 Цивільного кодексу України, згідно з якою майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відшкодування шкоди є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльність особи; шкідливого результату такої поведінки - збитків (шкоди), їх наявності та розміру; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. За відсутності б хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не наступає.
Як вбачається з матеріалів справи, останнє місце роботи - фізична особа-підприємець Козел Олексій Онисимович (РНОКПП НОМЕР_6 ), на посаді рамника, дата припинення останнього виду зайнятості – 15.11.2017 на підставі п.1 ст.36 Кодексу законів про працю України, за угодою сторін, прибування на обліку як безробітний з 22.11.2017. 
З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що у даному випадку відсутні необхідні елементи складу цивільного правопорушення, необхідні для притягнення Військової частини НОМЕР_1 до такої відповідальності як відшкодування майнової шкоди.
Майнова шкода, у розглядуваному випадку не є такою, що спричинена, оскільки підставою виплати забезпечення ОСОБА_1 стало відсутність заробітку внаслідок припинення трудових відносин з фізичною особою-підприємцем Козелом Олексієм Онисимовичем (РНОКПП НОМЕР_6 ) за згодою сторін, реєстрація як безробітного з 22.11.2017.
Тобто, реєстрація ОСОБА_1 у центрі зайнятості на підставі заяви, призначення та виплата допомоги по безробіттю, проводилась не у зв`язку з звільненням його з військової служби. 
За результатами протиправної поведінки відповідача, означена особа не реалізувала право на звернення до центру зайнятості з метою отримання допомоги по безробіттю, а реалізувало право на власний розсуд щодо працевлаштування до іншого роботодавця, протиправність поведінки якого не вбачається. 
Одночасно, таке зумовлює висновок про відсутність причинного зв`язку між протиправною поведінкою Військової частини НОМЕР_1 та сплатою заявлених до стягнення сум.
Отже, враховуючи, що ОСОБА_1 став на облік як безробітний та отримував страхові виплати у зв`язку зі звільненням на підставі п.1 ст.36 Кодексу законів про працю України від фізичної особи-підприємця Козела Олексія Онисимовича, обов`язок відповідача відшкодувати центру зайнятості виплачену ОСОБА_1 допомогу по безробіттю на підставі ч.4 ст.35 Закону України “Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття” - відсутній.
Таким чином, позовні вимоги є необґрунтованими, а відтак такими, що не підлягають задоволенню.
Враховуючи викладене, колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що господарський суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, повністю з`ясував обставини, які мають значення для справи, правильно застосував норми матеріального та  процесуального права, а доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків місцевого господарського суду,  отже, підстави для скасування або зміни вказаного рішення відсутні.
Оскільки апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, то, з урахуванням  положень статті 129 ГПК України, здійснені  ним судові витрати за апеляційною скаргою відшкодуванню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу скаргу Овруцької районної філії Житомирського обласного центру зайнятості (вх.№3710Д/1) на рішення господарського суду Донецької області від 05.11.2021 у справі № 905/1665/21 залишити без задоволення.
Рішення господарського суду Донецької області від 05.11.2021 у справі № 905/1665/21 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Порядок і строки її оскарження визначені у статтях 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                                    М.М. Слободін

Суддя                                                                                           І.А. Шутенко  

Суддя                                                                                           Н.В. Гребенюк