ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 року 
м. Київ
справа № 420/3745/20
адміністративне провадження № К/9901/4351/21  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Юрченко В.П.,
суддів: Бившевої Л.І.,  Пасічник С.С., 
секретар судового засідання - Титенко М.П.,
за участю:
представника позивача - Морозова О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІВО ТЕХНОПАРК" на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2021 року у справі №420/3745/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІВО ТЕХНОПАРК" до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІВО ТЕХНОПАРК» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень:
-   від 23 грудня 2019 року №0010383307 про сплату 83 831,27 грн військового податку та штрафних санкцій в розмірі 54 785,18 грн;
- від 24 грудня 2019 року №0010860506 про сплату 1 474 996,00 грн податку на прибуток приватних підприємств та штрафних санкцій в розмірі 368 749,00 грн;
- від 23 грудня 2019 року №0010353307 в частині визначення до сплати 1 005 974,87 грн податку на доходи фізичних осіб та штрафних санкцій в розмірі 781 498,36 грн;
- від 24 грудня 2019 року №0010910506 в частині зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 952 245,13 грн;
- від 24 грудня 2019 року №0010920506 в частині застосування 476 125,00 грн штрафних санкцій.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №0010383307 від 23 грудня 2019 року в частині штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в розмірі 54785,18 грн.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №0010353307 від 23 грудня 2019 року в частині штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в розмірі 781498,36 грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року рішення суду першої інстанції скасовано, позов задоволено.
Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 23 грудня 2019 року №0010383307 та від 24 грудня 2019 року №0010860506.
Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області: від 23 грудня 2019 року №0010353307 в частині визначення до сплати 1 005 974,87 грн податку на доходи фізичних осіб та штрафних санкцій в розмірі 781 498,36 грн; від 24 грудня 2019 року №0010910506 в частині зменшення товариству з обмеженою відповідальністю «ВІВО ТЕХНОПАРК» розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 952 245,13 грн; від 24 грудня 2019 року №0010920506 в частині застосування до товариства з обмеженою відповідальністю «ВІВО ТЕХНОПАРК» 476 125,00 грн штрафних санкцій.
22 грудня 2020 року до П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІВО ТЕХНОПАРК» про стягнення вартості послуг за надання правової допомоги при розгляді апеляційних скарг Головного управління ДПС в Одеській області та Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІВО ТЕХНОПАРК» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року в сумі 57 000 грн на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІВО ТЕХНОПАРК» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2021 року вказана заява на підставі статті 139 КАС України була залишена без розгляду з тих підстав, що до закінчення судових дебатів у справі позивачем не було подано та в судовому засіданні не заявлено заяву (вимогу) про стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.
Не погоджуючись із ухвалою суду апеляційної інстанції від 11 січня 2021 року   позивач звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просив її скасувати, направивши справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
В обґрунтування касаційної скарги скаржник вказує на те, що порядок розгляду заяви про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат визначений статтею 252 КАС України, що свідчить на помилковість розгляду судом апеляційної інстанції даної заяви на підставі частини 7 статті 139 КАС України, яка регулює лише розмір судових витрат, а тому оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню.
Надаючи правову оцінку правильності застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, пов`язаним з вирішенням питання про відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів виходить з наступного.
Порядок розгляду заяви про ухвалення додаткового судового рішення визначений статтею 252 КАС України.
Згідно пункту 3 частини 1 статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до частини 2 статті 252 КАС України заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.
Приписами частини 3 статті 252 КАС України визначено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Згідно частини 4 статті 252 КАС України, про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.
Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені (частина 5 статті 252 КАС України).
Як вбачається з матеріалів справи, залишаючи без розгляду заяву про ухвалення додаткового судового рішення, суд апеляційної інстанції, вирішив заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІВО ТЕХНОПАРК» про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат на підставі частини 7 статті 139 КАС України, якою застосовано наслідки та порядок розподілу судових витрат.
Так, частиною 7 статті 139 КАС України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Колегія суддів зазначає, що порядок розгляду заяви про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат визначений статтею 252 КАС України.
Нормами статті 252 КАС України не передбачено процесуального порядку залишення заяви про ухвалення додаткового судового рішення без розгляду.
Колегія суддів Верховного Суду вважає, що розгляд заяви про ухвалення додаткового судового рішення на підставі частини 7 статті 139 КАС України є помилковим та таким, що порушує норми законодавства України, а саме застосуванням процесуальної норми, яка не підлягала застосування до цих правовідносин.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10 вересня 2019 року у справі №850/1/18. 
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції, помилково посилаючись на частину 7 статті 139 КАС України, яка регулює порядок визначення розміру судових витрат, неправильно застосував процесуальні наслідки розгляду заяви про ухвалення додаткового судового рішення.
Відповідно до частини 1 статті 353 КАС підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Таким чином, касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення - скасуванню із направленням справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду заяви про ухвалення додаткового судового рішення.
Керуючись статтями 341, 344, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Суд -
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІВО ТЕХНОПАРК" на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2021 року у справі №420/3745/20 задовольнити. 
Ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2021 року скасувати. 
Справу направити для продовження розгляду до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді	В.П. Юрченко Л.І. Бившева   С.С. Пасічник