ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

17 лютого 2022 року 	м.Суми	

Справа №592/8363/21 
Номер провадження 22-ц/816/330/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Собини О. І. 
з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І., 
сторони:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи», 
третя особа - Державний реєстратор КП «Реєстрація бізнесу» Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області Якубовський Ростислав Георгійович,
розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»
на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 грудня 2021 року, в складі судді Онайка Р.А., ухвалене у м. Суми, повний текст якого складено 17 грудня 2021 року, 

                                                       в с т а н о в и в:

07 липня 2021 року ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Чернишенка Д.В., звернулася до суду з позовом до ТОВ «Кредитні ініціативи», Державний реєстратор КП «Реєстрація бізнесу» Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області Якубовський Р.Г., просила скасувати запис про право власності, внесений на підставі рішення індексний номер 44672087 від 18 грудня 2018 року Державного реєстратора КП «Реєстрація бізнесу» Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області Якубовського Р.Г., за ТОВ «Кредитні ініціативи» (код 35326253) та припинити право власності на це майно за ТОВ «Кредитні ініціативи».
Свої вимоги мотивувала тим, що 17 квітня 2007 між нею та Акціонерно-комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» було укладено кредитний договір № 014/0407/71-549, за умовами якого їй надано кредит у сумі 13000,00 дол США на умовах цільового характеру використання коштів, з терміном виконання до 16 квітня 2029 року. У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором був укладений іпотечний договір № 014/0407/71-Z-1 від 17 квітня 2007, за яким в іпотеку була передана квартира АДРЕСА_1 , належна ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 12 квітня 2007 року, і була придбана за рахунок часткової оплати кредитними коштами, отриманими за вищевказаним кредитним договором. 
Рішенням Державного реєстратора КП «Реєстрація бізнесу» Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області Якубовського Р.Г., індексний номер 44672087 від 18 грудня 2018 року, від ОСОБА_1 за ТОВ «Кредитні ініціативи» була проведена перереєстрація переходу права власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору іпотеки, в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку», в рахунок погашення зобов`язань за кредитним договором. Вважала, що ТОВ «Кредитні ініціативи» незаконно набуло право власності на іпотечне майно, оскільки іпотекодержателем було застосовано подвійне стягнення на предмет іпотеки, а саме: рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 квітня 2010 року, справа № 2-1197/10, вже було звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , в той же час іпотекодержатель повторно звертає стягнення в позасудовому порядку шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. 
Крім того, зазначала, що 07 червня 2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій», згідно з п. 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. 
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Скасовано рішення державного реєстратора комунального підприємства КП «Реєстрація бізнесу» Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області Якубовського Р.Г. від 18 грудня 2018 року індексний номер 44672087, на підставі якого внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 29504071 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «Кредитні ініціативи».
Стягнуто з ТОВ «Кредитні ініціативи» на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1362,00 грн.
В апеляційній скарзі ТОВ «Кредитні ініціативи», посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, просить рішення скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.
Зазначає, що ТОВ «Кредитні ініціативи» на підставі договору факторингу набуло прав кредитора/стягувача за кредитним договором № 014/0407/71-549від 17 квітня 2007 року та договором іпотеки № 014/0407/71-Z-1 від 17 квітня 2007 року, за якими позичальником/іпотекодавцем є ОСОБА_1 . 
Вказує, що ТОВ «Кредитні ініціативи» дійсно реалізувало свої право на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення до суду з позовом, але станом на дату державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «Кредитні ініціативи», рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки не було виконане ні в добровільному, ні в примусовому порядку, виконавче провадження завершене, тому посилання суду першої інстанції на таку обставину є помилковими. 
Заперечує висновок суду про відсутність доказів факту надіслання позивачу письмових вимог про усунення порушень за кредитним договором та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки такі повідомлення надсилалися через кур`єрську доставку ТОВ «ТЕМАПОЛ», але не були вручені через відмову адресата отримати лист без пояснення причин, про що мається відповідна відмітка. 
Доводить, що положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не поширюється на випадки звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку» на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідного застереження в іпотечному договорі). 
У матеріалах справи відсутні докази постійного проживання боржника в іпотечній квартирі на час здійснення оспорюваної реєстрації права власності, не доведено, що позивач чи члени її сім`ї не мають іншого житла.   
Відзив на апеляційну скаргу позивачем  та третьою особою не подано.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V  ЦПК України.
Учасники справи повідомлені про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, але в судове засідання не з`явились.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 17 квітня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 014/0407/71-549, за умовами якого позивачу надано кредит у сумі 13000,00 дол США на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів, на строк до 16 квітня 2029 року (а.с. 7-9).
У цей же день, в забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, був укладений іпотечний договір № 014/0407/71-Z-1 від 17 квітня 2007 року, за яким в іпотеку була передана належна ОСОБА_1 квартира АДРЕСА_1 (а.с. 10). 
ОСОБА_1 набула у власність зазначену двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 12 квітня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Хоменко В.В., реєстровий № 1329 (а.с. 11).
Заочним рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 квітня 2010 року у порядку задоволення позовних вимог ПАТ «Сведабанк» (який був правонаступником АТ «ТАС Комерцбанк»), звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 14-15)
Згідно з Інформацією про виконавче провадження за вказаним рішенням, виконавче провадження завершено, причини  не зазначені (а.с. 43-45).
Під час судового розгляду встановлено та сторонами не оспорювалося, що в результаті укладення ряду договорів факторингу, право вимоги за кредитним та іпотечним договорами від 17 квітня 2007 року, укладеними між АТ «ТАС Комерцбанк» та позивачкою, перейшло до відповідача - ТОВ «Кредитні ініціативи» (а.с. 66).
Згідно з Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) індексний номер 44672087 від 18 грудня 2018 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 було перереєстровано за ТОВ «Кредитні ініціативи» (а.с. 12-13, 89-95).
Повідомлення від 18 квітня 2018 року про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням було направлено на адресу ОСОБА_1 кур`єрською службою доставки (а.с. 83-84), однак при спробі передачі листа «особисто в руки» адресат відмовився від його отримання без пояснення причин, лист повернуто відправнику (а.с. 85). 
З метою задоволення вимог іпотекодержателя в позасудовому порядку суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Бізнес ассіст» було визначено ринкову вартість квартири АДРЕСА_1 , згідно з висновком про вартість майна від 19 листопада 2018 року, ринкова вартість спірної квартири становить 638254,00 грн (а.с. 46).
Згідно з Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованих 07 грудня 2021 року, вбачається що позивачка не має на праві власності іншого майна (а.с. 125-126).
Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що рішення про перехід права власності на належну ОСОБА_1 квартиру до ТОВ «Кредитні Ініціативи» було прийняте державним реєстратором КП «Реєстрація бізнесу» Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області Якубовським Р.Г. всупереч ст. 35 Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який набрав чинності 07 червня 2014 року, а тому права позивача підлягають захисту шляхом скасування рішення державного реєстратора КП «Реєстрація бізнесу» Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області Якубовського Р.Г. від 18 грудня 2018 року, індексний номер 44672087, на підставі якого внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 29504071 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «Кредитні ініціативи».
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що такий висновок суду першої інстанції узгоджується з матеріалами справи та вимогами закону. 
У ст. 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.
Сторонами іпотечного договору № 014/0407/71-Z-1 від 17 квітня 2007 у розділі 12, визначено, що за вибором Іпотекодержателя застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення вимог Іпотекодержателя, а саме: за рішенням суду (п. 12.1), у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса (12.2), згідно договору про задоволення вимог Іпотекодержателя (12.3), задоволення вимог шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язання (12.4).
Так, на підставі належним чином досліджених доказів судом першої інстанції встановлено, що іпотекодержателем використано одночасно два способи звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: за рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 квітня 2010 року по справі № 2-1197/10 було звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , а в подальшому іпотекодержатель повторно звертає стягнення в позасудовому порядку шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. 
Таким чином, іпотекодержатель звернув стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду, яке набрало законної сили,  а позасудове врегулювання може мати місце в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Отже, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду про звернення стягнення на спірну іпотечну квартиру не виконане, тобто право товариства кредитора на задоволення своїх вимог у судовому порядку не реалізоване.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про невиконання відповідачем визначеного ст. 35 Закону України «Про іпотеку» обов`язку іпотекодержателя надіслання письмового повідомлення іпотекодавцю та боржнику письмової вимоги про усунення порушення.
Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.
Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
У наданій суду копії повідомлення ПП «ЕКСПРЕС МЕЙЛ» № 111-К від 22 жовтня 2018 року зазначено: « Інформуємо Вас щодо доставки кур`єрського відправлення накладна № 20001041, категорія «СТАНДАРТ», Відправник: ТОВ «ТЕМАПОЛ», м. Київ, вул. Дмитровська, буд. 33 оф. 2 Одержувач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 . Кур`єром було здійснено доставку листа на адресу, вказану у відправленні. При спробі передачі листа «особисто в руки» адресат відмовився від його отримання без пояснення причин. У зв`язку з цим доставити відправлення не вдалося, в подальшому лист було повернуто відправнику» (а.с. 85). 
Зазначене повідомлення, на яке відповідач посилається, як на доказ підтвердження факту письмового повідомлення позивача про необхідність усунення порушень за кредитним договором та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання таких вимог, не свідчить про належне повідомлення іпотекодавця, оскільки відправником  вказано ТОВ «ТЕМАПОЛ», яке не є учасником виниклих цивільних правовідносин. 
Крім того, із змісту цього повідомлення, не можливо встановити, лист якого саме змісту направлявся ОСОБА_1 , хто був його відправником.  
За вказаних обставин суду не доведено факту надіслання ТОВ «Кредитні Ініціативи» позивачу письмових вимог про усунення порушень за кредитним договором та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання таких вимог.
Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги ТОВ «Кредитні ініціативи» про незаконність рішення суду першої інстанції щодо визнання незаконною реєстрації права власності за ТОВ «Кредитні ініціативи» на іпотечну квартиру АДРЕСА_1 , яка на підставі договору купівлі - продажу від 12 квітня 2007 року є власністю ОСОБА_1 та єдиним її житлом.
Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який набрав чинності 07 червня 2014 року та був чинним на час здійснення оскаржуваних реєстраційних дій - 18 грудня 2018 року, протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.
Поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов`язання (п. 2 ч. 1 ст. 263 ЦК України).
Вказаний Закон встановлює порядок вирішення спорів щодо примусового звернення стягнення на предмети застави та іпотеки, а саме: визначає, що за певних умов та протягом певного проміжку часу таке стягнення не проводиться.
Статтею 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.
Закон «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без згоди останнього на таке відчуження.
Мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє його примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).
Згідно з паспортними даними ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 49, 99 кв. м, за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно іншого житла у власності позивача немає (а.с. 5-6, 123).
За встановлених обставин, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що у період дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути звернуто стягнення у забезпечення вимог за кредитним договором, укладеним в іноземній валюті, шляхом реєстрації права власності за іпотекодержателем на спірну іпотечну квартиру, площею, яка не перевищує 140 кв.м, використовується як місце постійного проживання іпотекодавця та членів її сім`ї.
Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. ст. 319, 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
За умовами ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. 
Статтею 396 ЦК України встановлено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 ЦК України, в тому числі і на усунення перешкод у здійсненні ним права користування тим майном.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначений порядок державної реєстрації прав, відповідно до якого державна реєстрація розпочинається із прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрації заяви в базі даних заяв. При цьому, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 2 цього Закону заявником є, зокрема, власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав.
Відповідно до ст. 11 зазначеного Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.
Ухвалюючи рішення про скасування рішення державного реєстратора комунального підприємства КП «Реєстрація бізнесу» Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області Якубовського Р.Г. від 18 грудня 2018 року, на підставі якого внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 29504071 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «Кредитні ініціативи», суд першої інстанції проаналізував положення ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та дійшов правильного висновку, що з 16 січня 2020 року законом не передбачено такого способу захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права, а тому права порушені позивача підлягають захисту шляхом скасування рішення державного реєстратора.  
Таким чином, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження. 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а рішення суду  - без змін.
Керуючись ст. ст. 367 - 369, п.1 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд   

                                                  п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» залишити без задоволення.
Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 грудня 2021 року залишити без змін.
Постанова  набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.  
Головуючий -  	О. Ю. Кононенко	

Судді:                                                                                        В. І. Криворотенко 

                                                                                                   О. І. Собина