Ухвала
18 січня 2022 року 
м. Київ
справа № 201/3350/20
провадження № 61-21229ск21
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду 
Черняк Ю. В. розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» на рішення Жовтневого районного суду 
м. Дніпропетровська від 29 квітня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року у справі за позовом 
ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс», приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко Ірини Анатоліївни про визнання кредитного договору припиненим, визнання договору іпотеки припиненим, вилучення запису і зняття заборони з предмету іпотеки,
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» (далі - ТОВ «Спектрум Ессетс»), приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко І. А. про визнання кредитного договору припиненим, визнанання договору іпотеки припиненим, вилучення запису і зняття заборони з предмету іпотеки.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 
2021 року позовні вимоги   ОСОБА_1 задоволено.
Визнано кредитний договір № 014/14655/3/16173 від 27 травня 2008 року, укладений між ОСОБА_1 та  Відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк» (далі - ВАТ «Ерсте Банк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» (далі - ПАТ «Фідобанк»), припиненим у зв`язку з його виконанням.
Визнано договір іпотеки № 014/14655/3/16173/1 від 27 травня 2008 року, який укладеного між ОСОБА_1 та ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», припиненим.
Вилучено з Державного реєстру іпотек обтяження нерухомого майна зареєстроване приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Орловим О. А. 27 травня 2008 року реєстровий номер обтяження: 7266512, на підставі договору іпотеки № 014/14655/3/16173/1 від 27 травня 2008 року.
Вилучено з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження: 7266653 - заборона на нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1 , внесений 27 травня 2008 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу  Орловим О. А. на підставі іпотечного договору № 014/14655/3/16173/1 від 27 травня 2008 року.
Вилучено з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження: 15332808 - заборона на нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1 , внесений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко І. А. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 30399599 
від 11 липня 2016 року. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року апеляційну скаргу ТОВ «Спектрум Ессетс» залишено без задоволення. Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2021 року залишено без змін.
23 грудня 2021 року ТОВ «Спектрум Ессетс» звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 
05 жовтня 2021 року.
Касаційна скарга подана з пропуском строку на касаційне оскарження.
У клопотанні, яке містить касаційна скарга, заявником порушено питання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на те, що копію оскаржуваної постанови Дніпровського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року ТОВ «Спектрум Ессетс» не отримувало, про її зміст дізналося 13 грудня 2021 року з Єдиного державного реєстру судових рішень.
Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень оскаржувану постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року оприлюднено 21 жовтня 2021 року.
За приписами статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Тобто відлік строку на касаційне оскарження процесуальний закон визначає таким чином: протягом тридцяти днів з дня його проголошення або протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
При цьому, відповідно до частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Пунктом 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України встановлено, що до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.
Заявником не надано жодних доказів на підтвердження недотримання апеляційним судом вимог, встановлених статтею 272 ЦПК України, щодо порядку видачі або направлення копій судових рішень.
З урахуванням наведеного на підтвердження зазначених обставин пропуску строку на касаційне оскарження заявник має надати відповідну довідку суду про дату отримання судового рішення апеляційного суду або інші належні докази в оригіналах чи належним чином завірені їх копії, з приводу недотримання апеляційним судом вимог, встановлених статтею 272 ЦПК України, щодо порядку видачі або направлення копій судових рішень, або навести інші підстави з відповідними доказами.
У зв`язку з наведеним вище, заявнику слід направити на адресу суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження та надати докази на підтвердження наведених обставин пропуску строку, оскільки безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Процесуальний закон покладає на заявника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування конкретних норм матеріального та/або порушення норм процесуального права, яке допустили суди попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) статтею 389 ЦПК України, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. 
Крім того, заявник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судами попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях.
Коректне визначення підстав касаційного оскарження має важливе значення, оскільки суд касаційної інстанції, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (приписи частини першої статті 400 ЦПК України).
Підставою касаційного оскарження рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2021 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року заявник зазначає неправильне застосування норм матеріального права, оскільки судами першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях застосовано норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Також заявник посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).
При цьомуТОВ «Спектрум Ессетс» не наводить конкретної норми права, у якій відсутній висновокщодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, що свідчить про  недотримання  вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України. 
У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити вказівку на норму права, щодо якої відсутній висновок, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.
За таких обставин заявнику слід уточнити касаційну скаргу у частині підстав, на яких вона подається.
Крім того, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та не може бути вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги заявником не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених законом порядку і розмірі.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України 
від 8 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 
01 листопада 2011 року, з подальшими змінами. 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у   
м. Києві/Печерському районі, код ЄДРПОУ: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102, найменування платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку: 207.
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України 
«Про судовий збір».
Зважаючи на те, що позовну заяву ОСОБА_1 пред`явлено у квітні 
2020 року, судовий збір підлягає сплаті за ставками, встановленими законом станом на 01 січня 2020 року.
Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 
2020 року становить  2 102 грн.
Ставка судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 840,80 грн (2 102*0,4) (редакція закону на момент пред`явлення позовної заяви). Закон пов`язує сплату судового збору за подання касаційної скарги незалежно від вирішення спору по суті.
Ураховуючи наведене, розмір судового збору за вимоги немайнового характеру (визнання кредитного договору припиненим, визнання договору іпотеки припиненим, вилучення запису і зняття заборони з предмету іпотеки) складає 5 044,80 грн ((840,80*3)*200%))
Таким чином, заявнику необхідно сплатити 5 044,80 грн.
На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.
Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року залишити без руху.
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настають наслідки, передбачені процесуальним законом. 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                             Ю. В. Черняк