ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
«02» лютого 2022 року
м. Харків
справа № 623/2799/21
провадження № 22ц/818/1947/22
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого -         Бурлака І.В. (суддя-доповідач),
суддів        -                 Котелевець А. В. , Тичкової О. Ю.,
учасники справи: 
позивач - Акціонерне товариство «Акцент-Банк», 
відповідач -  ОСОБА_1 
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24 вересня 2021 року в складі судді Бєссонової Т.Д.
в с т а н о в и в:
У липні 2021 року засобами поштового зв`язку Акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 02 березня 2017 року  ОСОБА_1 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в «Акцент-Банку» з метою укладення кредитного договору № б/н та отримання кредитної картки. На підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил йому надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 46,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Зазначив, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Вказав, що банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит в розмірі, відповідно до умов договору.

Проте, відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідачка станом на 11 липня 2021 року має заборгованість в розмірі 62 260,33 грн, яка складається з заборгованості за кредитом - 40 345,08 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом - 21 915,25 грн.

Вказав, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав банку.

Просив стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 02 березня 2017 року в розмірі 62 260,33 грн та судові витрати - 2270,00 грн.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24 вересня 2021 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Акцент-Банк» - задоволено, стягнуто з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 02 березня 2017 року в розмірі 62 260,33 грн та судові витрати - 2270,00 грн, а всього -64 530,33 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати, застосувати строк позовної давності, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову або скасувати рішення та направити справу до суду першої інстанції для нового розгляду справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при ухваленні судового рішення неповно з`ясував обставини у справі, не надав належної оцінки доказам у справі, не врахував його вимогу про застосування строку позовної давності. При цьому, порушив норми процесуального права.

01 лютого 2022 року до суду апеляційної інстанції від Акціонерного товариства «Акцент-Банк» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вважав судове рішення законним, а апеляційну скаргу - необгрунтованою. При цьому виклав вимоги позову, які тотожні доводам відзиву. До відзиву надав документи, які на підставі частини 3 статті 367 ЦПК України не можуть бути досліджені судом апеляційної інстанції.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу  ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, рішення суду - змінити.

Рішення суду першої інстанції мотивовано доведеністю невиконання  ОСОБА_1 умов кредитного договору та правильності нарахування банком заборгованості за кредитним договором.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк  або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статті 1056 - 1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 02 березня 2017 року між банком та  ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання заяви-анкети про приєднання  до Умов та Правил надання банківських послуг, а також Тарифів банку у Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк».

Згідно з вказаним договором,  ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 11 500,00 грн, який в подальшому збільшено до 36 000,00 грн.

З довідки Акціонерного товариства «Акцент-Банк» вбачається, що за вказаним договором  ОСОБА_1 надано кредитні картки №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , остання з яких з терміном дії до січня 2021 року.
До кредитного договору банк додав витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та витяг з Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна», які відповідачем не підписано.

Так, пунктами 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором, а у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі, простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

Відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів за кожним з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку судовий штраф у відповідності до встановлених тарифів з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій.

Пунктами 2.1.1.2.15, 2.1.1.2.16 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що картка діє до останнього дня місяця, зазначеного на лицьовому боці картки, включно. Після закінчення терміну дії відповідна картка продовжується банком на новий термін (шляхом надання клієнту картки з новим терміном дії) на основі звернення клієнта в банк згідно з чинними тарифами.

Пунктом 2.1.1.12.2 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що за користування кредитом, наданим держателю при наявності пільгового періоду, держатель оплачує відсотки за пільговою процентною ставкою (0,01% річних) в рамках встановленого пільгового періоду по кожній платіжній операції. 

Пунктами 2.1.1.12.4, 2.1.1.12.5 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що термін внесення обов`язкового платежу за кредитом, а також овердрафту - до 1-го числа місяця наступного за звітним. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену тарифами, і частину заборгованості за кредитом. Термін повернення овердрафту в повному обсязі - протягом 30 днів з моменту виникнення овердрафту; термін погашення відсотків за овердрафтом - щомісячно за попередній місяць до 1-го числа. Термін погашення кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) за платіжними картками без встановленого мінімального обов`язкового платежу встановлюється в наступному порядку: термін погашення відсотків за кредитами і комісіями - щомісячно за попередній місяць; згідно статті 212 ЦК України в разі наявності прострочених кредитів (овердрафту) - терміном повернення кредиту (овердрафту) в повному обсязі є 211-й день з моменту виникнення такої заборгованості; строк повернення овердрафту в повному обсязі - протягом 30 днів з моменту виникнення овердрафту; термін погашення відсотків за овердрафтом - щомісячно за попередній місяць до 25-го числа поточного; термін погашення штрафів і пені за кредитом - з дня нарахування.

Пунктом 2.1.1.12.6 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що за користування кредитом й овердрафтом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами банку з розрахунку 365 календарних днів на рік.

Пунктом 2.1.1.12.6.1 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що у разі виникнення прострочених зобов`язань на суму від 100,00 грн, включаючи зобов`язання, обумовлені пунктами 2.1.1.12.6.2, 2.1.1.12.8.1 Умов та Правил, клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів за кредитом.

Як вбачається з витягу з Тарифів з обслуговування кредитних карток «Універсальна» пільговий період до 55 днів (діє за умови погашення до 25-го числа місяця, наступного за датою заборгованості); розмір обов`язкового щомісячного платежу 5% від заборгованості (не менше 100,00 грн, не менше суми нарахованих процентів плюс штраф, якщо він виник, але не більше залишку заборгованості), базова процентна ставка на залишок заборгованості в місяць (після закінчення пільгового періоду) 3,9%, розмір прострочених зобов`язань за кредитом - штраф 50,00 грн кожен раз, коли виникає прострочення на суму від 100,00 грн; штраф 100,00 грн кожен раз, коли виникає прострочення на суму від 100,00 грн другий місяць поспіль і більше. (з 01 червня 2017 року - пеня за несвоєчасне погашення кредиту становить: 0,247% від суми загальної заборгованості+50,00 грн кожен раз, коли виникає прострочення на суму від 100,00 грн; +100,00 грн кожен раз, коли виникає прострочення на суму від 100,00 грн другий місяць поспіль і більше).

Таким чином, розмір відсотків за користування кредитом встановлено Тарифами користування кредитною карткою «Універсальна», Умовами та Правилами надання банківських послуг, які відповідачу не були відомі, оскільки він їх не підписував. Відповідач підписав лише заяву позичальника від 02 березня 2017 року, яка містить лише анкетні дані позичальника, підпис позичальника та відповідальної особи банку, яка перевіряє правильність та достовірність відомостей позичальника.

Як вбачається з матеріалів справи за розрахунком банку станом на 11 липня 2021 року  ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 62 260,33 грн, яка складається з заборгованості за кредитом - 40 345,08 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом - 21 915,25 грн.

До суду першої інстанції  ОСОБА_1 звернувся з заявою про застосування строку позовної давності.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Статтею 258 ЦК України передбачена спеціальна позовна давність для окремих видів вимог.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Верховний Суд України у постанові від 19 березня 2014 року у справі  № 6-14цс14 дійшов висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, з огляду на який картка діє в межах визначеного нею строку. У такому разі, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу.

Матеріали справи свідчать про те, що підписана  ОСОБА_1 анкета-заява про приєднання  до Умов та Правил надання банківських послуг, а також Тарифів банку у Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» від 02 березня 2017 року не визначає строку кредитування. У такому разі цей строк обраховується строком дії кредитної картки. Строк дії кредитної картки, яка видавалася  ОСОБА_1 , встановлений до січня 2021 року.

Зважаючи на вказане, колегія суддів вважає неприйнятними твердження  ОСОБА_1 щодо пропуску банком строку позовної давності, оскільки з даним позовом банк звернувся поштою 18 липня 2020 року, тобто в межах строку позовної давності.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 323/3555/16-ц (провадження № 61-1200св17).

Взяті на себе зобов`язання за договором № б/н від 02 березня 2017 року банк виконав своєчасно і повністю, надавши  ОСОБА_1 кредитні ресурси, однак в порушення зазначених умов договору  ОСОБА_1 зобов`язання за договором № б/н від 02 березня 2017 року належним чином не виконав.
ОСОБА_1 отримував кредитні кошти, користувався ними та протягом тривалого періоду часу частково виконував зобов`язання щодо їх повернення, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою.

З розрахунку заборгованості вбачається, що за період з 02 березня 2017 року по 11 липня 2021 року  ОСОБА_1 вносив в рахунок погашення заборгованості грошові кошти в загальному розмірі 86 874,46 грн.

Також матеріали справи містять виписку за період з 02 березня 2017 року по 23 вересня 2021 року, з якої вбачається, що всього прихід склав 96 059,25 грн, витрати - 158 319,58 грн, сума комісії -3197,45 (а.с.74-76).

При цьому з цієї виписки вбачається, що  ОСОБА_1 внесено в рахунок погашення заборгованості в розмірі 92 869,42 грн, а знято з картки - 100 732,58 грн.

Задовольняючи позовні вимоги банку про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з доведеності невиконання  ОСОБА_1 умов кредитного договору.

Разом з тим, судова колегія не погоджується з розміром стягнутого боргу, виходячи з наступного.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Одними із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-XII).

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема, у договорах про надання споживчого кредиту.

Як вбачається з наданих банком доказів, анкета-заява містить лише підпис відповідача. Водночас, анкета-заява не містить відповідних істотних умов кредитного договору. В ній відсутні будь-які дані стосовно оформлення кредиту, суми кредитного ліміту, строку повернення кредиту, визначення розміру процентів за користування кредитом, неустойки та інших істотних умов.

При цьому, банком надано належні докази на підтвердження отримання відповідачем кредитного ліміту в розмірі 33 000,00 грн, зокрема, виписка за період з 02 березня 2017 року по 23 вересня 2021 року.

Витягом з Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна», витягом з Умов та Правил надання банківських послуг в Публічному акціонерному товаристві «Акцент-Банк» передбачено пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень того, що саме ці умови та тарифи розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування.

Наданий позивачем примірник умов належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки кредитор мав можливість додати до позовної заяви витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правил надання банківських послуг в Публічному акціонерному товаристві «Акцент-Банк», відсутні підстави для врахування наведених сум при визначенні розміру заборгованості та її подальшого стягнення.

Надані позивачем Умови та Правила з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана ним і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Зазначений висновок узгоджується з висновками постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Акціонерному товариству «Акцент-Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначено моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, колегія суддів вважає, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, тобто тільки щодо стягнення тіла кредиту.

З наданого Акціонерним товариством «Акцент-Банк» розрахунку вбачається, що розмір заборгованості відповідача за кредитним договором визначено з урахуванням відсотків, які нараховані згідно з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а тому цей розрахунок не є належним доказом щодо розміру коштів, які фактично отримані позичальником, та його заборгованості. 

Крім того, як вбачається з наданого банком розрахунку заборгованості, загальний залишок заборгованості за кредитом (тіло кредиту) становить 40 345,08 грн. Проте, фактично ця сума не є заборгованістю лише за тілом кредиту, оскільки банком також нараховувались проценти на заборгованість за кредитом.

ОСОБА_1 неодноразово вносив кошти у рахунок погашення кредитної заборгованості, однак сплачені ним кошти розподілялись банком на погашення процентів, які передбачені Умовами та Правилами надання банківських послуг, що відповідачем не підписані, тобто не спрямовувались на погашення тіла кредиту, у зв`язку з чим заборгованість зростала.

При цьому, як вбачається з виписки по руху ОСОБА_1 , банком також здійснювалось автоматичне списання відсотків, списання щомісячних платежів, що теж враховано ним як заборгованість за тілом кредиту, однак фактично такою не є.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 надано кредитний ліміт в розмірі 33 000,00 грн. В свою чергу ним внесено в рахунок погашення заборгованості в розмірі 92 869,42 грн, а знято з картки - 100 732,58 грн.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 з моменту укладення договору витрачено, але не погашено кредитних коштів на загальну суму 7863,16 грн (100 732,58 грн - 92 869,42 грн), що і підлягає стягненню з відповідача. Інші нарахування - це списання відсотків, не узгоджених умовами договору, списання щомісячних платежів та не є сумами грошових коштів фактично використаних відповідачем.

Твердження банку про те, що розмір заборгованості за тілом кредиту становить 40 345,08 грн, колегія суддів відхиляє, оскільки з виписки вбачається, що до вказаної суми банком також враховано суми автоматичного списання відсотків, списання щомісячних платежів, а їх нарахування у відповідності до Умов та Правил надання банківських послуг, що відповідачем не підписані, є безпідставним. Доказів щодо наявності у нього заборгованості перед банком саме в заявленому в позові розмірі немає.

За таких обставин рішення суду підлягає зміні, а апеляційна скарга - частковому задоволенню.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Позовну заяву задоволено на 12,63%, тому судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 286,70 грн підлягає компенсації Акціонерному товариству «Акцент-Банк» за рахунок держави.

Апеляційну скаргу задоволено на 87,37%, тому судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 2974,95 грн підлягає стягненню з Акціонерного товариства «Акцент-Банк» в дохід держави.

Шляхом взаємозаліку зазначених сум з Акціонерного товариства «Акцент-Банк» в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2688,25 грн (2974,95-286,70).

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст.ст.381 - 384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - задовольнити частково.
Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24 вересня 2021 року - змінити, зменшивши розмір стягнутої з  ОСОБА_1  на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 02 березня 2017 року з 62 260,33 грн до 7863,16 грн, а всього, з  64 530,33 грн до 7863,16 грн.
Рішення суду в частині стягнення з  ОСОБА_1  на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» судових витрат в розмірі 2270,00 грн - скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з Акціонерного товариства «Акцент-Банк» в дохід держави судовий збір в розмірі 2688,25 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий                                                        І.В. Бурлака

Судді                                                                А. В. Котелевець

                                                                       О. Ю. Тичкова

Повний текст постанови складено 02 лютого 2022 року.