Номер провадження: 22-ц/813/4533/22 
Номер справи місцевого суду: 499/428/21
Головуючий у першій інстанції Кравчук О. О.
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2022 року                                                                 м. Одеса

       Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Таварткіладзе О.М.,
суддів: Князюка О.В., Заїкіна А.П.,
за участю секретаря судового засідання: Тищенко М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Іванівського районного суду Одеської області від 08 вересня 2021 року про залишення заяви без розгляду по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Іванівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Березівського району Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту, що має юридичне значення, -
В С Т А Н О В И В:
У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення юридичного факту неправильності актових записів № 14 від 07 березня 1961 року про державну реєстрацію народження, № 8 від 12 березня 1983 року про державну реєстрацію шлюбу, № 45 від 07 липня 1983 року та № 60 від 13 листопада 1987 року про державну реєстрацію народження у частині написання її дати народження ОСОБА_1 , та просила вказати, що рішення є підставою для внесення змін до актових записів.
Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 08 вересня 2021 заяву ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту залишено без розгляду. 
Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Іванівського районного суду Одеської області від 08 вересня 2021 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду або вирішити дане питання по суті, задовольнивши заяву ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
Мотивуючи апеляційну скаргу, апелянт вказує про передчасність висновків районного суду про залишення її заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, без розгляду через спір про право, наголошуючи, що районний суд вдався до формального тлумачення поняття «спір про право» та не встановив, який саме спір існує, про яке саме «право» і між ким. 
Апелянт заперечує проти врахування районним судом заперечень заінтересованої особи, та вказує, що такий висновок суду не ґрунтується на фактах справи, оскільки заінтересована особа сама роз`яснила апелянту про можливість звернення до суду з відповідною заявою після відмови Відділу державної реєстрації актів цивільного стану. Апелянт вказує, що сама по собі незгода заінтересованої особи зі змістом вимог заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, не свідчить про існування правового спору між апелянтом та Відділом державної реєстрації актів цивільного стану, і в оскаржуваному судовому рішенні не мотивується, яким чином ця обставина перешкоджає встановленню юридичного факту та яким чином встановлення неправильності записів в актах цивільного стану щодо дійсної дати народження заявника пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. 
Також, апелянт не погоджується з висновком районного суду про те, що норми ЦПК України не передбачують можливості розгляду у порядку окремого провадження заяв про встановлення неправильності в актовому записі. Апелянт наголошує, що районний суд ухилився від розгляду заяви по суті під формальним приводом. 
Апелянт зазначає, що поза увагою суду також залишилось, що в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали судом насправді встановлено, що наявність «спору про право» витікає із порушення, оспорювання, невизнання, або недоведення наявності в заявника суб`єктивного права за умов, що є певні заінтересовані особи, які перешкоджають у реалізації такого права своєю відмовою від 07 травня 2021 року. Посилаючись на постанову Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 302/991/19, апелянт вказує, що Верховний Суд фактично встановив відсутність «спору про право» у питаннях, які стосуються встановлення факту у зв`язку із існуванням розбіжностей в написанні по батькові в свідоцтві про народження і паспорті громадянина України. Тобто, як вказує апелянт, в її випадку районний суд не з`ясував обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, і в порушення вимог ч. 4 ст. 315 ЦПК України без наявності реального «спору про право», залишив її заяву без розгляду. 
Апелянт вважає недоречним посилання районного суду на правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 398/4017/18 та від 01 лютого 2018 року у справі № 760/19921/19, оскільки цими судовими рішеннями звернуто увагу на неможливість встановлення в судовому порядку юридичних фактів щодо належності осіб до певної національності, бо зазначення національності особи в актових записах цивільного стану та свідоцтвах про ДРАЦС чинним законодавством не передбачено. 
Натомість, як вказує апелянт, в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції проігнорував висновки Верховного Суду у постановах від 14 листопада 2018 року по справі № 425/2737/17 та від 17 лютого 2021 року у справі № 635/4947/20, за якими відповідно до п. 2.13 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану. Згідно п. 2.16.7 Правил на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. 
На думку апелянта, судом першої інстанції помилково не враховано, що заявник досі не оскаржувала відмову Відділу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису про її народження, не просила визнати протиправними дії зацікавленої особи, а лише хотіла, щоб суд вирішив питання про помилковість вказаних у відповідних записах дати її народження. 
Як вказує апелянт, у даній справі об`єктом перевірки судом є не дотримання Відділом державної реєстрації актів цивільного стану процедури розгляду її звернень про внесення змін до актових записів і оцінка правомірності дій з відмови у задоволенні цих звернень, а встановлення обставин, що підтверджують або спростовують факт її народження саме ІНФОРМАЦІЯ_1 , і залежно від встановлених обставин вирішення питання про неправильність актових записів про дату її народження із зазначенням правильної дати, що стане підставою для зацікавленої особи внесення змін до цих записів. 
У судове засідання до суду апеляційної інстанції з`явились апелянт та її представник. Інший учасник судового процесу - представник Іванівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Березівського району Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), до суду не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення (а. с. 161), про причини своєї неявки суду не повідомив, заяв або клопотань про розгляд справи за його відсутності або заперечень проти такого розгляду до суду не подавав.
З огляду на положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України, враховуючи думку інших учасників процесу, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за наявної явки. 
Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які з`явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наведених у цій постанові підстав.
Згідно ч. 1-3 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Постановляючи ухвалу про залишення без розгляду заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами виник спір про право, який має вирішуватися в порядку позовного провадження, оскільки зацікавлена особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану заперечує можливість внесення змін до актових записів в частині дати народження заявника.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком районного суду, з огляду на таке.
Матеріалами справи встановлено:
-у червні 2021 року ОСОБА_1 в порядку окремого провадження звернулась до Іванівського районного суду Одеської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, обґрунтовуючи її тим, що після отримання від ГУ ПФУ в Одеській області рішення про відмову у призначенні пенсії, у зв`язку з розбіжністю в написанні її дати народження в паспорті та свідоцтві про шлюб, 05 листопада 2020 року вона звернулася до Іванівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Березівського району Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з письмовою заявою про повторну видачу свідоцтва про шлюб; в подальшому заявник отримала повторне свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 15 грудня 2020 року Іванівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Березівського району Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), із зазначенням дати її народження « ІНФОРМАЦІЯ_4 »; за змістом висновку Іванівського районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Березівського району Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 15.12.2020 року датою народження ОСОБА_1 є « ІНФОРМАЦІЯ_2 », «через допущену помилку», у зв`язку з чим до актового запису про шлюб № 8 від 12 березня 1983 року, складеного виконавчим комітетом Червонознам`янської сільської ради Іванівського району Одеської області внесено зміни й вказаного дату народження ОСОБА_1 як нареченої « ІНФОРМАЦІЯ_4 »; відповідно висновку Іванівського районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Березівського району Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 07.05.2021 року ОСОБА_1 відмовлено у внесенні змін до актового запису про шлюб від 12 березня 1983 року, складеного виконавчим комітетом Червонознам`янської сільської ради Іванівського району Одеської області, в частині виправлення дати народження нареченої - « ІНФОРМАЦІЯ_4 » на - « ІНФОРМАЦІЯ_1 », та роз`яснено, що підставою для внесення необхідних змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про встановлення неправильності записів. 
-ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 21 липня 2021 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд проводити в порядку окремого провадження.
-у вересні 2021 року начальник Іванівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Березівського району Одеської області Південного міжрегіонального представник управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подала до суду заперечення на заяву про встановлення факту, яке мотивоване тим, що в жовтні 2020 року заявник звернулася до заінтересованої особи з метою отримання повторного свідоцтва про шлюб; під час перевірки документів встановлено, що в актовому записі про шлюб дата народження заявника, як нареченої, записано ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка не співпадає з датою народження, зазначеною в паспорті та у свідоцтві про народження, де зазначено ІНФОРМАЦІЯ_1; 05 листопада 2020 року заявник звернулася до заінтересованої особи з метою внесення змін до актового запису про шлюб щодо виправлення дати народження нареченої з ІНФОРМАЦІЯ_2 на ІНФОРМАЦІЯ_4; 15 грудня 2021 року заінтересованою особою внесено зміни до актового запису про шлюб та виправлено дату народження заявника, як нареченої з ІНФОРМАЦІЯ_2 на ІНФОРМАЦІЯ_4; 05 березня 2021 року заявник подала заяву про внесення змін до актового запису про шлюб щодо виправлення дати народження нареченої на ІНФОРМАЦІЯ_3 ; під час складання заяви про внесення змін встановлено, що в актових записах про народження дітей, датою народження матері, тобто заявника, зазначено ІНФОРМАЦІЯ_2; 07 травня 2021 року у задоволенні заяви заявника про внесення змін до актових записів відмовлено, про що складено висновок та роз`яснено про можливість звернення до суду; начальник Іванівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Березівського району Одеської області Південного міжрегіонального представник управління Міністерства юстиції (м. Одеса) також наголосила про втрату актуальності постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року № 12 «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запис в актах громадського стану», у зв`язку із запровадженням адміністративного судочинства в Україні, прийняттям Кодексу адміністративного судочинства України. За таких обставин заінтересована особа просила відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про встановлення факту неправильності записів в актах цивільного стану. 
Під час розгляду даної справи апеляційний суд виходить із наступного.
Відповідно ч. 1, 3 ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно з п. 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 правосуддя за своєю суттю визначається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості та забезпечує ефективне поновлення в правах. 
За приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Як вбачається з ст. 49 ЦК України актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків.
Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.
Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону.
Порядок державної реєстрації актів цивільного стану, внесення до актових записів цивільного стану змін, їх поновлення і анулювання та засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану визначаються Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» № 2398-VІ від 01 липня 2010 року (далі - Закон № 2398-VІ) та Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України № 96/5 від 12 січня 2011 року (далі - Правила).
Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону № 2398-VІ внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.
Пунктом 2.12 Правил передбачено, що на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за формою, наведеною в додатку 2. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в судовому порядку.
Відповідно п. п. 2.13.1 Правил передбачено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.
З матеріалів справи вбачається, що заявник повторно звернулась до органів ДРАЦС з метою виправлення в свідоцтві про шлюб невірно вказаної дати про її народження. 
Згідно висновку про внесення змін, доповнень до актового запису цивільного стану, наданого 07.05.2021 року Іванівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), відмовлено ОСОБА_1 у внесені змін до актового запису про шлюб № 8 від 12 березня 1983 року, складеного виконавчим комітетом Червонознам`янської сільської ради Іванівського району Одеської області, в частині виправлення дати народження нареченої - « ІНФОРМАЦІЯ_4 » на - « ІНФОРМАЦІЯ_1 », роз`яснено про право звернення до суду. Така відмова обґрунтована тим, що аналіз документів, наданих заявником та зібраних відділом, свідчить про відсутність підстав для внесення змін до актового запису про шлюб (а. с. 82-83).
Колегія суддів враховує, що позивач не оскаржувала відмову органу РАЦС внести зміни до актового запису та не просила визнати неправомірними дії відповідача з-приводу відмови, оскільки вважає відмову органу РАЦС такою, що відповідає законодавству в частині відсутності у РАЦС відповідних повноважень за наведених обставин внести зміни до актового запису про шлюб № 8 від 12 березня 1983 року, складеного виконавчим комітетом Червонознам`янської сільської ради Іванівського району Одеської області, в частині виправлення дати народження нареченої - « ІНФОРМАЦІЯ_4 » на - « ІНФОРМАЦІЯ_1 » і тому відсутні підстави вважати, що даний спір є публічно-правовим.
Такі висновки узгоджуються з висновками Великої палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі №425/2737/17.
Крім того, внесення змін до актового запису регулюється положеннями ЦК України, СК України та іншими законодавчими актами, та не відноситься до компетенції адміністративних судів.
Тобто дана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства України.
Разом з тим як вбачається із заперечень Іванівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), поданих до суду першої інстанції, заінтересована особа категорично заперечує проти задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту неправильності записів в актах цивільного стану.
За таких обставин апеляційний суд констатує, що під час постановлення оскаржуваної ухвали суду районний суд прийшов до вірного висновку, що в даній справі вбачається спір про право, відповідно твердження апелянта про передчасність висновку суду про спір про право відхиляються. 
Доводи апеляційної скарги, що районний суд вдався до формального тлумачення поняття «спір про право» та не встановив, який саме спір існує, про яке саме «право» і між ким, апеляційним судом не приймаються, оскільки в оскаржуваній ухвалі чітко зазначено, що своєю заявою заявник фактично просить зобов`язати заінтересовану особу внести до актових записів відповідні зміни, що заперечується заінтересованою особою, тому вбачається спір про право між заявником та органом ДРАЦС, який має вирішуватися в порядку позовного провадження. 
Відхиляючи доводи апелянта проти врахування районним заперечень заінтересованої особи, оскільки заінтересована особа сама роз`яснила апелянту про можливість звернення до суду відповідною заявою після відмови Відділу державної реєстрації актів цивільного стану, апеляційний суд пояснює наступне. 
Як вже зазначалось, згідно положень, що містяться в Правилах (п.п. 2.13.1) підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.
Разом з тим, положення абзацу третього ч. 1 ст. 22 Закону № 2398-VІ передбачаються, що у разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.
Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно з ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав заявника.
Визначальною обставиною при розгляді заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право.
Частиною 4 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.
Разом з тим, під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.
Звертаючись до суду в порядку окремого провадження, ОСОБА_1 мотивувала свою заяву тим, що розбіжність в написанні її дати народження в паспорті та свідоцтві про шлюб призвела до відмови у призначені їй пенсії, натомість представник органу ДРАЦС заперечував проти задоволення такої заяви вказуючи, що за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 05.11.2020 року про внесення змін до актового запису у свідоцтво про шлюб № 8 від 12.03.1983 року та виправлення дати її народження з 16 лютого на ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідно до актового запису про її народження, Іванівським відділом ДРАЦС 15.12.2020 року внесені зміни до актового запису про шлюб № 8 від 12.03.1983 року та виправлено дату народження нареченої ОСОБА_1 з ІНФОРМАЦІЯ_2 на ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідно до актового запису про її народження. Проте, 05.03.2021 року від ОСОБА_1 надійшло нове звернення до Іванівського відділу ДРАЦС, в якому вона просила внести зміни до актового запису щодо дати народження нареченої ОСОБА_1   у свідоцтві про шлюб № 8 від 12.03.1983 року з ІНФОРМАЦІЯ_4 на ІНФОРМАЦІЯ_1. 
У задоволенні заяви ОСОБА_1 від 05.03.2021 року відмовлено та роз`яснено, що пунктом 2.13.1. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5 передбачено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, в яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. 
Заперечення органом ДРАЦС неправильності актового запису № 14 про народження ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 у свідоцтві про народження від 07.03.1961 року та у свідоцтві про шлюб № 8 від 12.03.1983 року, а також незгода заінтересованої особи з встановленням такого факту в порядку окремого провадження свідчить про наявність цивільного спору між ОСОБА_1 та Іванівським відділом ДРАЦС з приводу неправильності актового запису про народження ОСОБА_1 , вирішення якого за таких обставин має відбуватися в порядку позовного провадження в межах цивільного судочинства України із установленням неправильності в актовому записі цивільного стану та зазначенням про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, як підстави для внесення зміни до актових записів № 14 у свідоцтві про народження від 07.03.1961 року,  № 45 у свідоцтві про народження від 07.07.1983 року, № 60 у свідоцтві про народження від 13.11.1987 року та у свідоцтві про шлюб № 8 від 12.03.1983 року щодо дати народження  ОСОБА_1   на ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для залишення без розгляду заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, оскільки предметом заявлених вимог є спір про право, що не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, яке є видом безспірного цивільного судочинства.
Апеляційний суд ставиться критично до посилань апелянта про те, що районний суд не з`ясував обставин, які мають значення для правильного вирішення справи і без наявності реального спору про право залишив її заяву без розгляду, оскільки, як встановлено матеріалами справи, залишення заяви без розгляду відбулось після відкриття провадження у справі та дослідження судом всіх обставин справи, зокрема заперечень заінтересованої особи та підстав відмови відділом ДРАЦС внести відповідні зміни, а тому апеляційний суд констатує правильну послідовність дій районного суду, за результатом яких прийнято вмотивоване судове рішення.
Заперечення апелянта на врахування районним судом правових позицій, викладених у постановах Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 398/4017/18 та від 01 лютого 2018 року у справі № 760/19921/19, на правильність висновків районного суду не впливають, а тому не приймаються апеляційним судом. 
Посилання апелянта про ігнорування районним судом в оскаржуваній ухвалі висновків Верховного Суду у постановах від 14 листопада 2018 року по справі № 425/2737/17 та від 17 лютого 2021 року у справі № 635/4947/20, відхиляються апеляційним судом, оскільки як встановлено за даними ЄДРСР вказані постанови були ухвалені під час розгляду відповідних справ, що відкриті саме в порядку позовного провадження, та стосувались оскарження питання про предметну юрисдикцію справ. 
Твердження апелянта про неврахування судом першої інстанції помилково, що заявник не оскаржувала відмову Відділу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису про її народження, не просила визнати протиправними дії зацікавленої особи, а лише хотіла, щоб суд вирішив питання про помилковість вказаних у відповідних записах дати її народження, та у даній справі об`єктом перевірки судом є не дотримання Відділом державної реєстрації актів цивільного стану процедури розгляду її звернень про внесення змін до актових записів і оцінка правомірності дій з відмови у задоволенні цих звернень, а встановлення обставин, що підтверджують або спростовують факт її народження саме ІНФОРМАЦІЯ_1 , не спростовують правильність висновків районного суду за обставин, встановлених в цій постанові, а тому відхиляються апеляційним судом. 
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала суду є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим її слід залишити без змін, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Іванівського районного суду Одеської області від 08 вересня 2021 року - залишити без змін.
       Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений: 31 січня 2022 року.

Головуючий                                                                        О.М. Таварткіладзе 

Судді:                                                                                О.В. Князюк        
       
А.П. Заїкін