УХВАЛА

23 грудня 2021 року 
м. Київ
справа № 240/14848/20
адміністративне провадження № К/9901/44687/21  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Дашутіна І. В.,
суддів - Шишова О. О., Яковенка М. М.,
перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2020 року у справі №240/14848/20 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛІССЯ НАФТОПРОДУКТ ПЛЮС» до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування розпоряджень, -
у с т а н о в и в :
Відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2020 року позов задоволено.
Вперше Головне управління ДПС у Житомирській області звернувся з апеляційною скаргою 21 грудня 2020 року.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2021 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області залишено без руху та запропоновано особі, яка подала апеляційну скаргу, у строк протягом п`яти днів з моменту отримання вказаної ухвали, виконати вимоги цієї ухвали та усунути виявлені недоліки апеляційної скарги.
Недоліки, які були зазначені даною ухвалою визначались в несплаті судового збору, який становить 6306,00 грн.
На виконання вимог суду відповідачем було надіслано платіжне доручення про сплату судового збору за подання апеляційної скарги у даній справі в розмірі 3153,00 грн, при цьому, відмічено про помилковість тверджень суду апеляційної інстанції про необхідність сплати 6306,00 грн судового збору, позаяк позивач при поданні позовної заяви судовий збір сплатив в розмірі 2102,00 грн.
Суд, надавши оцінку доводам апелянта відзначив, що визначаючи суму судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2020 року, яку належало сплатити податковому органу, виходив з того, що за подання позовної заяви, яка містила дві вимоги немайнового характеру, позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 4204,00 грн, що засвідчується платіжними дорученнями №1553 від 02 вересня 2020 року та №1557 від 08 вересня 2020 року. При цьому, слід зауважити, що платіжне доручення №1553 від 02 вересня 2020 року на суму 2102,00 грн було долучено до матеріалів позовної заяви, а платіжне доручення №1557 від 08 вересня 2020 року було надано позивачем на усунення виявлених судом недоліків позовної заяви, яку було залишено без руху.
В подальшому, ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого                 2021 року апеляційну скаргу було повернуто скаржнику.
Вдруге з апеляційною скаргою відповідач звернувся 09 липня 2021 року.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 серпня 2021 року визнано неповажними причини пропуску Головним управлінням ДПС у Житомирській області строку подання апеляційної скарги та залишено останню без руху. При цьому, особі, яка подала апеляційну скаргу, запропоновано в строк протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку, вказавши інші підстави для поновлення строку.
На виконання вимог вказаної ухвали, 06 вересня 2021 року до суду надійшла заява Головного управління ДПС у Житомирській області про поновлення строку на апеляційне оскарження, яка обґрунтована тим, що вперше з апеляційною скаргою податковий орган звернувся у межах строків, встановлених приписами статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, однак апеляційна скарга була повернута скаржнику. При цьому, вдруге звертаючись до суду апеляційної інстанції, відповідачем надано належним чином оформлену апеляційну скаргу до якої долучено платіжне доручення про сплату судового збору.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2020 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2020 року у справі.
Вказана ухвала мотивована тим, що оскільки скаржник не навів поважних підстав для пропуску строку на апеляційне оскарження, матеріали справи не містять доказів, які підтверджують, що причина пропуску процесуального строку має об`єктивний і незалежний від скаржника характер, скаржником додатково такі докази не подано, обставини, на які покликається скаржник у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження, на переконання суду апеляційної інстанції, не є непереборними чи такими, що унеможливлювали реалізацію права на апеляційне оскарження, тому відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження. Крім того, суд апеляційної інстанції зазначив, що надавши оцінку доводам апелянта відзначає, що останні фактично дублюють доводи наведені апелянтом у попередньому клопотанні про поновлення процесуального строку, яке за наслідками його розгляду судом залишено без задоволення. При цьому, підставою для залишення без руху, а в подальшому і повернення, апеляційної скарги відповідача, яка була подана до суду апеляційної інстанції вперше, а саме в грудні 2020 року, був факт ненадання відповідачем доказів належного виконання вимог суду щодо сплати судового збору в повному обсязі. При повторному зверненні до суду апеляційної інстанції вказана обставина також має місце, оскільки апелянтом до матеріалів апеляційної скарги долучене платіжне доручення, яке вже було предметом дослідження судом апеляційної інстанції при первинному зверненні до суду податкового органу в межах даної справи та в результаті визнано таким, що не засвідчує факт сплати судового збору в повному обсязі. Тобто, відповідач повторно звертаючись з апеляційною скаргою у даній справі, допустив ті ж недоліки, що і при первинному зверненні до суду, не вчинивши жодних дій для їх усунення.
Не погоджуючись із указаною ухвалою суду апеляційної інстанції та вважаючи, що вона постановлена з порушенням норм процесуального права, Головне управління ДПС у Житомирській області звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України. 
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Перевіряючи доводи касаційної скарги на предмет обґрунтованості, Верховний Суд зазначає таке.
Відповідно до вимог пункту 5 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
Згідно з частиною другою статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
За правилами частини третьої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт четвертий частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України).
Статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).
Отже, наведеними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку апеляційного оскарження.
Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені чинним законодавством.
Окрім цього, пунктом другим частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом віднесено до основних засад (принципів) адміністративного судочинства, зміст якого розкриває стаття 8 цього Кодексу, й визначає, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.
Такі положення наведених правових норм процесуального права знайшли своє відображення і у статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України, частина перша якої вказує, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.
Отже, органи державної влади, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, мають діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених в тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їх порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтерміновувати виконання своїх процесуальних обов`язків.
Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.
Згідно з частиною першою статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, по заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у строк встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку оскарження з поважних причин.
Наведене дає підстави для висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку для подання апеляційної скарги здійснюється судом апеляційної інстанції у виняткових, особливих випадках й лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на апеляційне оскарження судового рішення.
Разом з тим, податковий орган, при поданні апеляційної скарги не вказав підстав для поновлення строку апеляційного оскарження та не надав доказів, які б ґрунтувались на наявності обставин, що відповідають наведеним вище критеріям, а в межах встановленого у подальшому судом апеляційної інстанції строку, обґрунтованого клопотання (заяви) про поновлення строку на апеляційне оскарження не подано. 
При цьому, Верховний Суд звертає увагу на те, що відсутність належного фінансування, довготривала процедура погодження та сплати судового збору не може бути визнана поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та не є такою, що пов`язана з дійсно непереборними та об`єктивними перешкодами, істотними труднощами, які не залежать від волі особи, та як наслідок, не є підставою для порушення принципу правової визначеності щодо остаточного рішення.
Зважаючи на викладене, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження у даній справі суд апеляційної інстанції не допустив порушення норм процесуального права, оскільки апеляційна скарга подана поза межами строку апеляційного оскарження, а наведені податковим органом підстави для поновлення цього строку обґрунтовано визнані судом неповажними.
Таким чином, подана Головним управлінням ДПС у Житомирській області касаційна скарга є необґрунтованою. Правильне застосовування апеляційним судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що, в свою чергу, у розумінні частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.
На підставі викладеного, керуючись статтями 248, 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
у х в а л и в :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Житомирській області на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2020 року у справі №240/14848/20 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛІССЯ НАФТОПРОДУКТ ПЛЮС» до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування розпоряджень.
Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                І. В. Дашутін
Судді                                                                                                    О. О. Шишов
                                                                                                    М. М. Яковенко