П О С Т А Н О В А
                                 І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И

 28 січня 2022 року                                                                                   м. Київ
 
  Справа № 362/2909/21
  Провадження: № 33/824/571/2022
                                       
Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Невідома Т.О., 
 
за участі адвоката Стукалової Ірини Валеріївни в інтересах ОСОБА_1 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Стукалової Ірини Валеріївни в інтересах ОСОБА_1 
 
на постанову Васильківського міськрайонного суду міста Києва від 12 листопада  2021 року, винесену під головуванням судді Дорошенко В.М., 
 
про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
в с т а н о в и л а :
 
Постановою Васильківського міськрайонного суду міста Києва від 12 листопада  2021 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 грн.
Не погодившись із  таким судовим рішенням, 24 грудня 2021 року адвокат Стукалова І.В. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не дотримання вимог щодо всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, просила скасувати постанову Васильківського міськрайонного суду міста Києва від 12 листопада  2021 року та закрити провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилалась на те, що  всупереч вимогам Інструкції патрульний поліцейський склав протокол про адміністративне правопорушення та не запропонував пройти огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння, не роз`яснив право пройти такий огляд самостійно, не зважаючи на те, що ОСОБА_1   заперечував факт вживання алкоголю. При цьому, він посилався на те, що у зв`язку з проходженням лікування (протезування зубів) він змушений полоскати ротову порожнину препаратом Стоматидин, який місить у своєму складі етиловий спирт. Полоскання ротової порожнини вказаним препаратом могло плинути на показники приладу Драгер при проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Також вважала, що  результат приладу Драгер 0,32% не може свідчити про перебування водія ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, оскільки такий є в межах похибки та не тягне за собою притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Подана апеляційна скарга містить також клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтоване тим, що вперше апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції була направлена 22 листопада 2021 року, тобто, в межах  строку на апеляційне оскарження. Однак, така скарга була помилково направлена безпосередньо до Київського апеляційного суду, який повернув її скаржнику. Вважала, що вказані причини пропуску строку на апеляційне оскарження є поважними, і не можуть вплинути на можливість захисту права ОСОБА_1 шляхом апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції.
Вказані підстави підтверджуються матеріали справи (а.с. 81-85) та, на думку суду, є поважними причинами пропущення строку на апеляційне оскарження постанови Васильківського міськрайонного суду міста Києва від 12 листопада  2021 року, а тому клопотання  адвоката Стукалової І.В. в інтересах ОСОБА_1  про поновлення строку на апеляційне оскарження  підлягає задоволенню.
Вислухавши пояснення захисника, дослідивши письмові матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 25.05.2021 о 01:05 год. у м. Василькові Обухівського району Київської області по вул. Декабристів водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння проводився у присутності двох свідків за допомогою приладу «Alcotest 6810 RAN-3614», результат якого становить 0,32 ‰.
Суддя місцевого суду визнав доведеним факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з даних зафіксованих у відеозаписі події, результатах приладу «Драгер», тесті № 281 від 25.05.2021, акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 25.05.2021.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, в точній відповідності з законом.
Відповідно до п. 2.9.А ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Підстави та процедура проведення огляду на стан сп`яніння регламентована ст. 266 КУпАП та «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за текстом Інструкція), якою передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а в разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного сп`яніння. Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.
Згідно п.п. 8, 9 Інструкції,  метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.
Використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Відповідно до п. 13 Інструкції, для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.
 За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду (п. 15 Інструкції).
Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними(п. 22 Інструкції).
З аналізу норм Інструкції, які регламентують порядок проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів (пункти 1-22 Розділу ІІІ Інструкції) випливає, що з метою виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння, в закладах охорони здоров`я проводяться лабораторні дослідження. В окремих випадках лабораторні дослідження є обов`язковими (пункт 7 та 14 Розділу ІІІ Інструкції).
Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 при проведенні поліцейськими на місці зупинки огляду на стан алкогольного сп`яніння заперечував вживання алкоголю, про що зазначив у протоколі про адміністративне правопорушення.
З пояснень ОСОБА_1 , які були надані суду першої інстанції,  убачається, що він запропонував поліцейським здати кров на вміст алкоголю, у зв`язку з чим він разом з патрулем прибув до Васильківської ЦРЛ. Однак, у лікарні йому відмовили у проведенні лабораторного дослідження крові.  Повернувшись на місце зупинки, він, ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер.
На наявному в матеріалах справи відеозаписі з нагрудної камери поліцейського зафіксовано, що ОСОБА_1 при проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки заперечував факт вживання алкоголю, пояснюючи це тим, що лікує зуби та вживає відповідні лікарські препарати.
Однак, в матеріалах провадження відсутні відомості про те, що поліцейський у зв`язку з незгодою ОСОБА_4 з результатами приладу Драгер забезпечив проведення огляду водія  в закладі охорони здоров`я. Більше того, з відеозапису убачається, що поліцейські взагалі не запитали у ОСОБА_1 щодо його згоди чи незгоди з результатом огляду на стан сп`яніння.
Окрім того, водію не були роз`яснені права, в тому числі, щодо проходження такого огляду самостійно,  не було видано відповідне направлення до медичного закладу, а тому результати огляду, проведеного з використанням спеціального технічного засобу, з якими ОСОБА_1 не погодився, в силу ч. 5 ст. 266 КУпАП є недійсними.
Письмові пояснення свідків за вказаних обставин також не можуть бути покладені в основу висновку про доведеність порушення  ОСОБА_1 вимог п. 2.9 А ПДР України, оскільки свідки в своїх поясненнях лише засвідчили згоду водія на проходження огляду за допомогою приладу «Драгер» та результат тесту 0,32 ‰, але така обставина жодним чином не звільняє поліцейського від обов`язку забезпечити проведення огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я у разі незгоди водія з результатами огляду, проведеного з використанням спеціального технічного засобу.
Слід відмітити і те, що в матеріалах справи, в тому числі і на відеозаписі, не зафіксовано, які саме ознаки алкогольного сп`яніння були виявлені у ОСОБА_1 .
Напроти, зафіксована на відеозаписі поведінка  ОСОБА_1 жодним чином не свідчить про те, що у нього порушена координація рухів, або порушена мова, або виражене тремтіння пальців рук, або різка зміна забарвлення обличчя, або ж інша поведінка, що може свідчити про перебування водія у стані сп`яніння.
Окрім того, в матеріалах справи наявні докази того, що 21.05.2021 року ОСОБА_1 було здійснено сонацію ротової порожнини та протезування зубів. Рекомендовано дотримання чистоти ротової порожнини, полоскання препаратом Стоматидин, уразі виникнення больового синдрому приймати Кетанов , зубні краплі та Гівалекс - 7 днів.  З інструкцій для медичного застосування лікарських засобів Стоматидин та Гівалекс убачається, що вказані препарати містять у своєму складі етиловий спирт 96 %.
Отже, показники приладу Драгер, отримані в результаті проведення огляду поліцейськими  на місці зупинки, могли бути викликані  полосканням ротової порожнини вказаними препаратами.
Відтак, за відсутності об`єктивних доказів виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , що встановлюється в закладах охорони здоров`я, результати проведеного поліцейськими на місці зупинку огляду за допомогою приладу Драгер не можуть достовірно свідчити про перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння.
Оскільки матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять достовірних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння  та доказів пропозиції йому пройти огляд на стан сп`яніння у найближчому медичному закладі, у суду першої інстанції не було достатніх підстав вважати, що ОСОБА_1   в порушення вимог п. 2.9 А Правил дорожнього руху України керував транспортним засобом в стані алкогольного  сп`яніння.
Окрім того, слід відмітити, що згідно положень КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому, суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.
Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.
Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії»), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.
Статтею 62 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не доведено згідно з законом.
Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07.11.2002 по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08.02.2011 по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій».
 Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
З урахуванням наведеного, вважаю, що доводи апеляційної скарги про відсутність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованими,  а відтак постанова Васильківського міськрайонного суду міста Києва від 12 листопада  2021 року підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі ст. 247 КУпАП.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд 
 
П О С Т А Н О В И Л А :
 
Апеляційну скаргу адвоката Стукалової Ірини Валеріївни в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Васильківського міськрайонного суду міста Києва від 12 листопада  2021 року,  якою  ОСОБА_1 визнано винуватим вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,  скасувати.
Провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                            Т.О. Невідома