РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2022 року
м. Рівне

Справа № 562/2520/14-ц
Провадження № 22-ц/4815/134/22

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Ковальчук Н. М.        
суддів: Боймиструка С. В., Шимківа С. С.
секретар судового засідання – Ковальчук Л. В. 

учасники справи:
заявник – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»,
позивач, стягувач – Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»;
відповідач, боржник – ОСОБА_1 ;
заінтересована особа – Здолбунівський районний відділ Державної виконавчої служби
Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів)

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Петриченка Олександра Романовича на ухвалу Здолбунівського районного суду Рівненської області від 26 липня 2021 року у складі судді Кушніра О. Г., ухвалене в м. Здолбунів Рівненської області повним текстом, 

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Вимоги своєї заяви обґрунтовувало тим, що 21 жовтня 2014 року Здолбунівським районним судом Рівненської області ухвалено рішення у цивільній справі №562/2520/14-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Ухвалою суду від 15 червня 2018 року стучувача замінено на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». За повідомленням начальника Здолбунівського районного відділу ДВС 31 жовтня 2017 року виконавче провадження з примусового виконання вказаного рішення суду завершене, проте, оригінал виконавчого документу стягувачу не надходив та втрачений, що позбавляє його можливості повторного пред`явлення. Просив суд видати дублікат виконавчого документа, визнати причини втрати виконавчого листа поважними та поновити строк для його пред`явлення до виконання.

Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 26 липня 2021 року вказану заяву задоволено. Видано дублікат виконавчого листа №562/2520/14-ц у цивільній справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №001-17025-261112 від 26 листопада 2012 року в сумі 30971,30 грн. та 309,71 грн. судових витрат. Поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа Здолбунівського районного суду Рівненської області №562/2520/14-ц в цивільній справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 

Ухвала суду першої інстанції вмотивована передбаченим законом правом суду видати дублікат виконавчого листа у разі втрати виконавчого документа та обґрунтовано тим, що стягувач у виконавчому провадженні звернувся із відповідною заявою до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Судом також враховано, що виконавчий лист у цивільній справі № 562/2520/14-ц на даний час на виконанні не перебуває.

Вважаючи ухвалу суду незаконною, необґрунтованою, постановленою за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, представник ОСОБА_1 – адвокат Петриченко Олександр Романович оскаржив його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі доводить, що відсутні об`єктивні підстави для видачі дубліката виконавчого листа з огляду на те, що виконавчий лист 31.10.2017р було повернуто у зв`язку з неможливістю стягнення боргу за відсутністю у боржника майна та грошових коштів, на які можна було б звернути стягнення. Додає, що підписуючи договір переуступки з первинним стягувачем ПАТ «Дельта Банк» заявник ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» повинна була отримати і виконавчий лист, а посилання останнього на втрату виконавчого листа під час пересилки не підтверджені жодними доказами. Звертає увагу суду, що стягувача ПАТ «Дельта Банк» було замінено на його правонаступника ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» ухвалою суду ще 15 червня 2018 року, однак новий стягувач не звертався ні до суду, ні до виконавчої служби з приводу виконання виконавчого листя про стягнення боргу з його довірителя, і лише 01 липня 2021 року, після спливу трьох років, подав зазначену заяву до суду, при цьому не додавши жодного доказу поважності причин пропуску строку звернення до суду. Вказує на процесуальні порушення, допущені місцевим судом, які виявилися у неналежному повідомленні його довірителя про час та місце розгляду заяви, адже повідомлення надіслані на адресу в с. Новомильськ, тоді як ОСОБА_1 проживає в с. Новосілки. З наведених міркувань просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа.

В поданому на апеляційну скаргу відзиві ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Дослідивши матеріали та обставини справи  на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що в її задоволенні слід відмовити,  а оскаржуване судове рішення залишити без змін. 

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 

Судом встановлено, що рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 21 жовтня 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №001-17025-261112 від 26 листопада 2012 року в сумі 30971,30 грн. та 309,71 грн. судових витрат.

Вказане судове рішення набрало законної сили. На його виконання стягувачу ПАТ «Дельта Банк» 20 листопада 2014 року видано виконавчий лист, на підставі якого відкрито виконавче провадження №45402330.

Постановою Здолбунівського районного відділу ДВС ЗМУМЮ (м.Львів) від 31 жовтня 2017 року вказане виконавче провадження завершене на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Як вбачається із повідомленням Здолбунівського районного відділу ДВС ЗМУМЮ (м.Львів) від 21 травня 2021 року, повторно виконавчий про стягнення з ОСОБА_1 коштів в сумі 30971,30 грн. на користь ПАТ «Дельта Банк» документ не пред`являвся.

Звертаючись до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа, ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» обґрунтовувала її тим, що АТ «Дельта Банк» як первісний стягувач не передавав виконавчий документ для звернення його для виконання та не повідомив місцезнаходження виконавчого документа, і такі обставини позбавляють ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права на повторне звернення рішення суду до виконання.

Відповідно до п.5 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» чинного на час виникнення спірних правовідносин Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Частиною 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», на підставі пункту 2 якої було повернуто виконавчий лист первісному стягувачеві АТ «Дельта Банк», визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 15 червня 2018 року стягувача ПАТ «Дельта Банк» у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 21 жовтня 2014 року замінено на ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». 

Відповідно до пункту 17.4 Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно положень ст.433ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

У заяві про видачу дубліката виконавчого листа ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зазначало про поважність пропуску строку звернення до суду, вказуючи, що оригінал виконавчого листа втрачено не з вини стягувача.

У випадках звернення стягувана з заявою про видачу дубліката у зв`язку із втратою виконавчого листа предметом доведення є встановлення факту втрати виконавчого документа, а причини втрати документа, які випливають з наведеного положення ЦПК України, не мають значення для вирішення заяви.

Відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі № 474/783/17, провадження № 61-29св17, від 10 жовтня 2018 року у справі № 2-504/11, провадження № 61-41846св18. Верховний Суд виходить з того, що дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 2-824/2009, провадження № 61-5388св18.

З системного аналізу вищевказаних положень законодавства вбачається, що ЦПК України не налає права відмовити в задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого документа з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує суб`єкта звернення наводити причини втрати такого. За встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката виконавчого документа не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат виконавчого документа має повністю відтворювати втрачений, у тому числі містити й дату його видачі. Натомість відсутність виконавчого документа у стягувача чи ненадання державному виконавцю дубліката виконавчого документа у разі його втрати при здійсненні виконавчого провадження унеможливлює виконання рішення суду та порушує права стягувача.

Пунктом 7 ч. 1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у виконавчому документі зазначаються строк пред`явлення виконавчого документа до виконання. Згідно п.1 ч.4ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Поважність причин пропуску строку є оціночною категорією і встановлюється у кожному конкретному випадку. Такими причинами можуть бути: тяжка хвороба, безпорадний стан, тривале відрядження, та інші обставини, які свідчать про наявність у заінтересованої особи об`єктивної можливості подати виконавчий документ до виконання у встановлені законом строки. Тобто, поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, не залежних від волі зацікавленої особи та об`єктивно перешкоджали їй у вчиненні відповідних дій.

Встановлені обставини справи вказують на те, що втрата виконавчого листа про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь АТ «Дельта Банк» відбулася поза волею належного стягувача, адже виконавчий документ був втрачений під час поштового пересилання між первісним стягувачем та відділом державної виконавчої служби, оскільки єдиною офіційною поштовою адресою для листування АТ «Дельта Банк» була: 01133, м. Київ, вул. Щорса, буд. 36-Б, а виконавчий документ №562/2520/14-ц відділом державної виконавчої служби був помилково направлений за адресою: м. Рівне, вул. Соборна, 156. Строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання пропущено у зв`язку з тим, що в період з дати здійснення судом заміни сторони виконавчого провадження, ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» неодноразово зверталося з письмовими зверненнями до відділу державної виконавчої служби та вчиняв дії, спрямовані на встановлення місцезнаходження виконавчого листа №562/2520/14-ц, а отримання інформації потребувало тривалого часу.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення заяви ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про видачу дубліката виконавчого листа №562/2520/14-ц та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання щодо стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК» ЄАПБ» заборгованості за кредитним договором №001-17025-261112 від 26 листопада 2012 року в сумі 30971,30 грн. та судового збору в розмірі 309,71грн. Апеляційний суд також враховує, що рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 21.10.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 30 971,30 грн. та судового збору в розмірі 309,71грн. залишається не виконаним.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, суд також враховує, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, та практику Європейского суду з прав людини як джерело права.

У рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, п. 40 зазначається, що …право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано.

За наведених обставин, апеляційного суду приходить до переконання про те, що оскаржувана ухвала постановлена місцевим судом з дотриманням норм процесуального права, які діяли на момент її винесення, судом першої інстанції в повній мірі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Петриченка Олександра Романовича залишити без задоволення.

Ухвалу Здолбунівського районного суду Рівненської області від 26 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 лютого 2022 року.

Головуючий                                                        Ковальчук Н. М.

Судді:                                                                Боймиструк С. В.

                                                                       Шимків С. С.