ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 р.	Справа № 440/8933/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Любчич Л.В. ,  П`янової Я.В. ,
за участю секретаря судового засідання Мироненко А.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 10.09.2021, головуючий суддя І інстанції: Є.Б. Супрун, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,  36039 по справі № 440/8933/21
за позовом       ОСОБА_1  
до   Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчук Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми)           
про визнання дій неправомірними,визнання протиправною та скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:
04.08.2021 ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчук Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), в якому просив:
- визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчук Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Мирошниченка О.І. щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 16.06.2021 та постанови про відкриття виконавчого провадження №65833908 про стягнення виконавчого збору від 17.06.2021 про примусове виконання постанови №52538941 виданої 16.06.2021;
- визнати протиправною та скасувати постанову від 16.06.2021 про стягнення виконавчого збору в розмірі 53 140,26 грн;
- визнати протиправною та скасувати постанову від 17.06.2021 про відкриття виконавчого провадження №65833908.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від  10.09.2021 позовну заяву ОСОБА_1 до Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчук Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання дій неправомірними, визнання протиправною та скасування постанови повернуто позивачеві.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що суд першої інстанції повертаючи позовну заяву не з`ясував, не дослідив та не надав належної правової оцінки обставинам справи, що мають значення для вирішення питання щодо строків звернення з позовною заявою.
На підставі частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги,  ухвалу суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
          Приймаючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено десятиденний строк звернення до суду з даним позовом, встановлений статтею 287 КАС України та відсутні підстави для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.
          Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.
          Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 44 КАС України, учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки. Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
          Згідно з ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
          Відповідно до ч. 1 ст. 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
          Приписами п. 1 ч. 2 ст. 287 КАС України визначено, що позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.
          Відповідно до п. п. 1, 9 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк; у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
          Так, згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
          Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
          Як встановлено із рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.07.2021 по справі №440/7783/21,  позивач 13.07.2021 звертався до суду з позовом до Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управлінням Міністерства юстиції (м. Суми), в якому просив суд визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управлінням Міністерства юстиції (м.Суми) Мирошниченка Олександра Ігоровича щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (ВП №65833908) про стягнення виконавчого збору від 17.06.2021 про примусове виконання постанови №52538941 виданої 16.06.2021; визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управлінням Міністерства юстиції (м.Суми) Мирошниченко Олександра Ігоровича від 17.06.2021 про відкриття виконавчого провадження (ВП №65833908) про стягнення виконавчого збору.
Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те,  ще до 13.07.2021 позивач був цілком обізнаний як з фактом винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (ВП №65833908) від 17.06.2021, так і з її змістом, оскільки оскаржив її до суду шляхом подання позовної заяви.
          Враховуючи вказане вище, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції, що вказані позивачем обставини не є поважними причинами пропуску строку звернення до адміністративного суду, оскільки не підтверджені позивачем належними доказами та носять суб`єктивний характер, а відтак наявні підстави для повернення позовної заяви позивачеві.
          Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis рішення у справі "Перетяка та Шереметьев проти України" (Peretyaka And Sheremetyev v. Ukraine) від 21.12.2010, заяви № 17160/06 та № 35548/06, § 33).
          Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 року у справі "UnionAlimentariaSanders S.A. v. Spain" Європейський Суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
          Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Процесуальний кодекс установлює обмеження щодо відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.
          Отже, поновлення встановленого процесуальним законом строку для звернення до адміністративного суду здійснюється у розумних межах та лише у виняткових, особливих випадках, виключно за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав, свобод або законних інтересів.
          Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.           Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
          За приписами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та постановив ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається.
          Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 10.09.2021 по справі № 440/8933/21  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	О.А. Спаскін	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Л.В. Любчич    Я.В. П`янова   	

Дата набрання законної сили 22.12.2021.
Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.          
  Помічник  судді                               Сторож  М.О.         22.12.2021.