ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

10 лютого 2022 року 	м. Дніпро	справа № 160/5317/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Суховарова А.В.,     
розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу в м. Дніпрі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 липня 2021 року (головуючий суддя Верба І.О.) за позовом ОСОБА_1 до Межиріцької сільської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Межиріцької сільської ради, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Межиріцької сільської ради, яка полягає в неприйнятті рішення про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для городництва, орієнтовною площею 11,6159 га за рахунок земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 11,6159 га кадастровий номер 1223583800:01:001:1138, розташованої на території Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області (Межиріцька сільська об`єднана територіальна громада) ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Межиріцьку сільську раду Павлоградського району Дніпропетровської області прийняти рішення про надання дозволу на розробку документації землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для городництва, орієнтовною площею 11,6159 га за рахунок земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 11,6159 га кадастровий номер 1223583800:01:001:1138, розташованої на території Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області (Межиріцька сільська об`єднана територіальна громада) ОСОБА_1 .
У позові заявлено клопотання про покладення на відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 8000 грн.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 липня 2021 року позов задоволено частково. 
Визнано протиправною бездіяльність Межиріцької сільської ради щодо не розгляду клопотання ОСОБА_1 від 17.02.2021 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для городництва орієнтовною площею 11,6159 га, за рахунок земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 11,6159 га кадастровий номер 1223584500:01:001:1138, яка розташована за межами населеного пункту, на території Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, яке надійшло 02.03.2021 за вх. № 485.
Зобов`язано Межиріцьку сільську раду у встановленому законом порядку розглянути клопотання ОСОБА_1 від 17.02.2021 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для городництва орієнтовною площею 11,6159 га, за рахунок земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 11,6159 га кадастровий номер 1223584500:01:001:1138, яка розташована за межами населеного пункту, на території Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, яке надійшло на адресу відповідача 02.03.2021 вх. № 485. 
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
У задоволенні клопотання позивача про покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у стягненні витрат на правничу допомогу, позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення в частині відмови у стягненні витрати на правничу допомогу, прийняти в цій частині нове рішення шляхом стягнення з відповідача на користь позивача професійні витрати на правничу допомогу.  
В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутню можливість встановити факт оплати послуг наданих адвокатом позивачу. Вказаний висновок суду не узгоджується із правовою позицією Верховного Суду в постанові від 26.06.2019 №813/481/18 відповідно до якої, можуть бути відшкодовані судові витрати на професійну правову допомогу після розгляду справи судом та подання відповідних доказів у строки, встановлені процесуальним законодавством. Отже, відмова у відшкодуванні витрат на правничу допомогу є необґрунтованою, рішення суду в оскаржуваній частині підлягає скасуванню.
Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.
Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить наступних висновків.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що за договором надання правової допомоги від 17.02.2021 №17/02-5, укладеним між клієнтом – ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Бірюк, Мігульов і партнери», останній зобов`язується надати клієнту правову допомогу щодо захисту інтересів і прав у будь-яких органах державної влади та місцевого самоврядування, на підприємствах, установах і організаціях усіх форм власності та підпорядкування, зокрема, але не виключно, у Межиріцькій сільській раді Павлоградського району Дніпропетровської області та її виконачиї органах з питань отримання земельних ділянок у власність або користування, у тому числі представлення його в судах усіх юрисдикцій та інстанцій, в органах прокуратури, правоохоронних органах, а клієнт зобов`язується оплатити вартість наданих йому послуг та інші витрати, фактично понесені для виконання цього договору.
На підтвердження суми витрат на правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. до суду надано:
-договір про надання правової допомоги від 17.02.2021 №17/02-5; 
-акт приймання-передачі наданих послуг від 06.04.2021; 
-звіт про виконання договору від 06.04.2021; 
-квитанція до прибуткового касового ордеру №35 від 06.04.2021.
Відмовляючи у задоволенні позову в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу враховуючи відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Частиною 1 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Пунктом 1 частини 3 статті 132 КАС України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 КАС України.
Відповідно до частини 3 статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення витрат.
Частина 4 статті 134 КАС України передбачає, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з частиною 5 статті 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини 6 статті 134 КАС України, в разі недотримання вимог частини 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною 7 статті 134 КАС України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При цьому, відповідно до частини 7 статті 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
З матеріалів справи встановлено, що у позовній заяві позивачем заявлено клопотання про стягнення на його користь понесені судові витрати на професійну правничу допомогу (а.с. 4).
На підтвердження надання правничої допомоги позивачем надано копії (а.с. 10-16, 57): 
- договір про надання правової допомоги від 17.02.2021 №17/02-5; 
- акт приймання-передачі наданих послуг від 06.04.2021; 
- звіт про виконання договору від 06.04.2021; 
- квитанція до прибуткового касового ордеру №35 від 06.04.2021.
Отже, представником позивача дотримано процедуру звернення до суду із заявою про стягнення додаткових витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Перевіривши зміст наданих позивачем документів стосовно витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає таке.
17.02.2021 між позивачем (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Бірюк, Мігульов і партнери» (Об`єднання) укладено договір про надання правової допомоги (далі - Договір). 
06.04.2021 року між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Бірюк, Мігульов і партнери» погоджено звіт про виконання Договору від 17.02.2021. Даним звітом передбачено наступні послуги Адвокатського об`єднання «Бірюк, Мігульов і партнери»: 
1) вивчення порушеного Клієнтом питання, ознайомлення з первинними документами. Проведення аналізу нормативно-правової бази. (2 год.- помічник адвоката). Вартість послуги 1500 грн.;
2) проведення огляду, аналізу та узагальнення судової практики у справах, що за предметом співпадають зі справою, дорученою Клієнтом (2 год – помічник адвоката). Вартість послуги 1500 грн.;
3) підготовка письмових доказів – додатків до позовної заяви (1 год – помічник адвоката). Вартість послуги 750,00 грн.
4) підготовка та подання позовної заяви до Дніпропетровського окружного адміністративного суду про визнання противною бездіяльності Межиріцької сільської ради (не прийняття рішення про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для городництва, орієнтовною площею 11,659 га за рахунок земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 11,6159 га) (4 години– помічник адвоката, 1 год. - адвокат). Вартість послуги 3000 грн., 1250 грн. відповідно;
Загальна сума – 8000,00 грн.
06.04.2021 між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Бірюк Мігульов і партнери» погоджено акт приймання-передачі наданих послуг, відповідно до якого сторони погодили повне виконання послуг, зазначених у звіті від 06.04.2021. 
Також даним актом передбачено проведення розрахунків, порядок яких визначений у Договорі від 17.02.2021 №17/02-5.
Пунктом 4.8 Договору передбачено, що факт наданих об`єднанням послуг за цим договором підтверджується актом наданих послуг, який в свою чергу є підставою для сплати клієнтом винагороди (об`єднанню), а також інших витрат понесених ним. 
Пунктом 4.9 Договору встановлено, що клієнт сплачує гонорар об`єднанню, а також інші витрати понесених ним, у день підписання акту наданих послуг. 
Гонорар та інші виплати за цим договором сплачують клієнтом готівкою або здійснюються ним у безготівковому порядку на банківський рахунок об`єднання.
Отже, Договором передбачено як безготівковий формат розрахунку, так і готівковий.
На підтвердження факту сплати позивачем витрат на правову допомогу, які зазначені в акті приймання-передачі наданих послуг від 06.04.2021, представником позивача подана квитанція до прибуткового ордеру №35 від 06.04.2021.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006р. у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
З огляду на вказані норми, а також з огляду на висновок Верховного Суду в постанові від 15 квітня 2021 року у справі №160/6899/20 про те, що відшкодуванню підлягають витрати незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено, колегія суддів вважає, що позивач має право на відшкодування витрат на правничу допомогу.
Однак, на думку суду, заявлена представником позивача сума понесених позивачем витрат на правову допомогу є завищеною. 
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).
При цьому колегія суддів зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Суд вправі зменшити розмір судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, керуючись критеріями, що визначені частинами ч.7, 8, 9 ст. 139 КАС України з урахуванням конкретних обставин справи та з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Так, відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 02.09.2020 по справі №826/4959/16 вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися у тому числі через призму принципу співмірності, який, як вже було зазначено вище, включає у себе такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони.
Окрім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 01.09.2020 по справі №640/6209/19, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Також висновки щодо права суду зменшувати розмір відшкодування витрат на професійну правничу допомогу зроблені в постанові Верховного Суду від 27.11. 2019 у справі № 160/3114/19.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що в цій справі зазначені у звіті послуги зводяться до підготовки та подання адміністративного позову, а інші фактично повторюють одна одну. 
Разом з цим, слід зазначити, що спір який виник між сторонами відноситься до категорії справ незначної складності, судова практика у цій категорії спорів є сталою, справа розглянута у порядку спрощеного позовного провадження.
З урахуванням фактичного обсягу наданих адвокатських послуг і виконаних робіт у межах підготовки справи до розгляду, співмірність зі складністю справи та часткове задоволення позову, колегія суддів апеляційного суду дійшла до висновку, що обґрунтованим, об`єктивним і таким, що підпадає під критерій розумності, є визначення вартості послуг адвоката у сумі 1500 грн.
Враховуючи викладене апеляційна скарга в цій частині підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні витрат на правничу допомогу скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення цієї частини вимог у розмірі 1500 грн.
Керуючись статтями  241-245,  250,  315,  317,  321,  322,  327,  329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 липня 2021 року скасувати в частині відмови у стягненні витрат на правничу допомогу.
В цій частині ухвали нове судове рішення.
Стягнути з Межиріцької сільської ради на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн.
Постанова набирає законної сили 10.02.2022 та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.
   
Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров