КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

1[1]

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ
 
17 січня 2022 року Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ковальська В.В., а участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , захисника Мельника Ф.В., потерпілого ОСОБА_2 , представника потерпілого Калька Д.О., розглянувши апеляційну скаргу захисника Мельника Ф.В. на постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2021 року про визнання винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою:        АДРЕСА_1 ,
 
В С Т А Н О В И В:
 
Постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2021 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України  про адміністративні правопорушення, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в дохід держави в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. 
Згідно з постановою судді Грушко А.А. 04 вересня 2021 року, о 17 год. 30 хв., в м. Києві на просп. В. Лобановського, 40, керуючи автомобілем Toyota Corolla, д.н.з. НОМЕР_1 , не дотримався безпечної швидкості та дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Fiat Cinquecento, д.н.з. НОМЕР_2 . При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим було порушено вимоги п. п. 2.3 б, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник Мельник В.Ф. просить скасувати постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_1 та закрити адміністративне провадження у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування своїх вимог апелянт вказує, що суддя, не врахувавши в якості доказів невинуватості ОСОБА_1 наявних в матеріалах справи доказів, зокрема, протоколу про адміністративне правопорушення, схеми місця ДТП, фото-відеоматеріалів, прийшов до необґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 порушень п.п. 2.3б, 12.1, 12.3, 13.1 ПДР України.
Так, суддею залишено поза увагою той факт, що водій автомобіля Тойота Королла д. н. з. НОМЕР_3 ОСОБА_1 , по-перше, рухався в першій смузі руху з допустимою швидкістю для даної ділянки дороги, по-друге, він уважно стежив за дорожньою обстановкою, зокрема на предмет наявності перешкод на даній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів тощо).
Проте, суддя досліджуючи наявний в матеріалах справи відеозапис, не звернув уваги на те, що небезпека, яка виникла у виді різкої зміни напрямку руху автомобіля Фіат Чіквеченто під керуванням ОСОБА_2 була для водія ОСОБА_1 раптовою, тому останній не мав фізичної можливості на неї відреагувати, а тому саме різка зміна напрямку руху водія автомобіля Фіат Чіквеченто ОСОБА_2 призвела до зіткнення із автомобілем Тойота Королла під керуванням ОСОБА_1 .
Окрім того, в поясненнях обох пасажирів автомобіля Тойота Королла під керуванням ОСОБА_1 зазначено, що водій автомобіля Фіат Чіквеченто ОСОБА_2 дійсно здійснив різкий маневр перевлаштування з другої смуги руху на крайню праву, по якій рухався ОСОБА_1 , через що останній не зміг різко зреагувати і тим самим уникнути зіткнення.
Факт різкого та неочікуваного маневру перестроювання водієм автомобіля Фіат Чіквеченто ОСОБА_2 підтверджується наявним в матеріалах справи відеозаписом, в якому чітко видно, що ОСОБА_2 мав намір здійснити поворот праворуч з просп. Лобановського з кінця другої смуги руху і при перестроюванні із середньої на крайню праву смугу руху, по якій рухався автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , не надав перевагу в русі останньому, створив аварійну обстановку та небезпеку для руху останнього, що в сукупності призвело до пошкоджень транспортних засобів.
Окрім того, на водія Фіат Чіквеченто ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ 210474 за порушення ним вимог п.п. 2.3 (б) та п. 10.3 ГІДР України, відповідно до якого ОСОБА_2 , змінюючи напрям руху в бік правої крайньої полоси, не надав перевагу автомобілю Тойота Королла  під керуванням ОСОБА_1 , який в свою чергу рухався в попутному напрямку, що в результаті призвело до зіткнення.
При цьому, у своїх поясненнях водій ОСОБА_2 підтвердив, що він дійсно перелаштовувався з другої полоси на першу, по якій в свою чергу з самого початку рухався автомобіль Тойота Королла під керуванням ОСОБА_4 , в результаті чого відбулось зіткнення цих автомобілів.
Отже, на думку апелянта, причиною даної ДТП є порушення водієм автомобіля Фіат Чіквеченто ОСОБА_2 п. 2.3 (б), п. 10.3 ПДР України, який не був уважним, не достатньо ретельно слідкував за дорожньою обстановкою, при перестроюванні не побачив автомобіль Тойота Королла під керуванням ОСОБА_1 , який рухався в крайній правій полосі, здійснив небезпечний маневр перестроювання на першу смугу, створив аварійну ситуацію, яку ОСОБА_1 не мав можливості уникнути, тому це призвело до зіткнення даних транспортних засобів, а тому рішення судді стосовно притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП є необґрунтованим.
Заслухавши пояснення захисника та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, які підтримали апеляційну скаргу, пояснення потерпілого і його представника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляції, вважаю, що апеляція підлягає до задоволення, а постанову судді належить скасувати із закриттям провадження у справі, виходячи з таких підстав.
Визнаючи  ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суддя у постанові зазначив, що водій ОСОБА_1 , не зважаючи те, що автомобіль Fiat Cinquecento д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , здійснював попереду маневр перестоювання з увімкненим покажчиком повороту праворуч на ту смугу руху, по якій рухався автомобіль Toyota Corolla, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , порушив п. п. 2.3 б, 12.1, 12.3, 13.1 ПДР України, зокрема, не дотримався безпечної швидкості та дистанції, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу (не гальмував) або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем  Fiat Cinquecento д.н.з. НОМЕР_2 .
Проте, вказаний висновок не ґрунтується на наявних у справі доказах та не відповідає вимогам закону.
Так, в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 пояснив, що він, керуючи автомобілем Toyota Corolla, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався про проспекту Лобановського в м. Києві і напрямку вул. В Барки у крайній правій (першій) смузі руху із швидкістю близько 50 км/год. Раптом побачив автомобіль Fiat Cinquecento д.н.з. НОМЕР_2 , який, рухаючись попереду нього у другій смузі руху, став різко перелаштовуватись у першу смугу руху, по якій рухався ОСОБА_1 , з метою здійснення повороту  на вул. В Барки. Оскільки цей маневр був раптовим, то ОСОБА_1 не встиг зупинити свій автомобіль і здійснив зіткнення передньою частиною свого автомобіля із задньою боковою частиною автомобіля Fiat Cinquecento д.н.з. НОМЕР_2 .
Водій автомобіля Fiat Cinquecento д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснював, що він рухався у другій смузі руху з Севастопольської площі у напрямку вул. В Барки з дозволеною швидкістю 50 км/год. Заздалегідь переконавшись у відсутності перешкод на смузі громадського транспорту, увімкнувши світловий індикатор повороту, здійснював поворот праворуч у дозволеному місці згідно з розміткою, перетинаючи смугу руху громадського транспорту на вул. В Барки. Коли маневр був майже закінченим, відчув удар у задню праву частину авто, після чого автомобіль відкинуло на пішохідну зону.
При цьому водій ОСОБА_2 припустив, що водій автомобіля Toyota Corolla, д.н.з. НОМЕР_1 рухався з перевищенням швидкості.
Отже, водій автомобіля Fiat Cinquecento д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 не вказував на те, що перед поворотом праворуч він здійснював переулаштування з другої смуги руху у першу та фактично підтвердив пояснення  ОСОБА_1 про обставини ДТП.
Припущення водія ОСОБА_2 про те, що водій автомобіля Toyota Corolla, д.н.з. НОМЕР_1 рухався з перевищенням швидкості матеріалами справи не підтверджується. 
Водночас, пояснення  ОСОБА_1 про обставини ДТП підтверджуються наявними у справі письмовими поясненнями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які перебували в салоні автомобіля Тойота Королла д. н. з. НОМЕР_3 у якості пасажирів та були очевидцями ДТП, а також даними схеми ДТП.
Окрім того, пояснення водія ОСОБА_1 про обставини ДТП об`єктивно підтверджуються наявним у справі відеозаписом з камер спостереження, з якого убачається, що автомобіль, який рухався у другій смузі руху не переулаштовувався у праву (крайню) смугу руху, по якій рухався автомобіль, з яким сталося зіткнення, а почав здійснювати поворот праворуч практично з другої смуги руху. 
Таким чином, згідно із встановленими обставинами справи, автомобіль Fiat Cinquecento д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 став перешкодою для руху автомобіля Toyota Corolla, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 .
Проте, раптовий виїзд автомобіля Fiat Cinquecento д.н.з. НОМЕР_2 на смугу руху, по якій рухався автомобіль Toyota Corolla, д.н.з. НОМЕР_1 , позбавив можливості його водія ОСОБА_1 вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.  
Пунктом 12.3 ПДР України передбачено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, які водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.  
Оскільки водій автомобіля Toyota Corolla ОСОБА_1 за викладених вище обставин не був об`єктивно спроможним виявити перешкоду для руху керованого ним автомобіля, то своїми діями він не порушив вимог п. 12.3 ПДР України.
Щодо дотримання водієм  автомобіля Toyota Corolla ОСОБА_1 вимог п. п. 2.3 б, 12.1, 13.1 ПДР України, які зобов`язують водія бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміни, вибирати безпечну швидкість руху з урахуванням дорожньої обстановки та дотримуватись безпечної дистанції та безпечного інтервалу, то у вказаній дорожній ситуації, ці правила не можуть бути застосованими, з огляду на встановлені обставини справи.
Зокрема, для притягнення водія до відповідальності за порушення вимог п. п. 2.3 б, 12.1, 13.1 ПДР України необхідною умовою є те, що транспортні засоби чи інші об`єкти, щодо яких водій повинен реагувати на зміну дорожньої обстановки, вибирати безпечну швидкість чи дотримуватись безпечної дистанції та безпечного інтервалу, об`єктивно перебувають у полі зору водія, та порушення водієм вказаних вимог перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з виникненням ДТП.
У даному випадку причиною виникнення ДТП під час якої зіткнулись автомобілі Fiat Cinquecento д.н.з. НОМЕР_2 та Toyota Corolla, д.н.з. НОМЕР_1 , не були неуважність водія автомобіля Toyota Corolla, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 , перевищення ним швидкості чи недотримання  безпечної дистанції та безпечного інтервалу з автомобілем Fiat Cinquecento д.н.з. НОМЕР_2 , який несподівано став перешкодою для руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 і таку перешкоду він був об`єктивно спроможним виявити.
Таким чином, згідно із встановленими у справі обставинами, у даній дорожній обстановці водій автомобіля Toyota Corolla, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 не порушував вимог п. п. 2.3 б, 12.1, 12.3, 13.1 ПДР України, отже в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Що стосується викладених в апеляції доводів захисника про те, що водій Фіат Чіквеченто д. н. з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 порушив вимог п.п. 2.3 (б) та п. 10.3 ПДР України і відносно нього також було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, то вказані доводи виходять за межі висновків, викладених у постанові судді Солом`янського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_1 , відтак не розглядаються.
Отже, постанова судді Солом`янського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2021 року про визнання  ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підлягає до скасування, а провадження по справі - до закриття на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення. 
 
На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - 
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу захисника Мельника Ф.В. - задовольнити.
 
Постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2021 року про визнання  ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.
 
Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 

Суддя Київського апеляційного суду                        В.В. Ковальська 

 

 

Справа №760/24078/21  
Провадження №33/824/423/2022               
Суддя І інстанції Сергієнко Г.Л.
Доповідач Ковальська В.В.