Постанова  
Іменем  України
 
24 січня 2022 року
м. Київ
 
справа № 757/21932/21
 
провадження № 61-16619св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., 
Луспеника Д. Д., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ; 
відповідач -  ОСОБА_2 ;
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційні скарги  ОСОБА_1 та 
ОСОБА_2 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва 
від 15 червня 2021 року у складі судді Волкової С. Я. та постанову Київського апеляційного суду від 21 вересня 2021 року у складі колегії суддів: Мазурик О. Ф., Желепи О. В., Кравець В. А., 
ВСТАНОВИВ:
1.     Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У квітні 2021 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до 
ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики.
Позовна заява мотивована тим, що 03 вересня 2011 року між нею та ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно з умовами якого вона передала ОСОБА_2 у борг 80 тис. доларів США на придбання квартири 
АДРЕСА_1 , про що останнім цього самого дня складено розписку.
На її письмову вимогу від 24 грудня 2019 року повернути борг відповідач 
не реагує, борг не повертає, у зв'язку з цим ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь заборгованість за договором 
позики від 03 вересня 2011 року у розмірі 80 тис. доларів США, що станом на 01 квітня 2021 року за офіційним курсом Національного банку України становить 2 225 808 грн. 
Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції 
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14 травня 2021 року відкрито провадження у вищевказаній справі та призначено підготовче засідання у ній.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15 червня 2021 року, позовну заява ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договором позики залишено без розгляду. 
Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду на підставі пункту 4 частини першої статті 257 ЦПК України, суд першої інстанції виходив із того, що у провадженні суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а саме справа № 757/6508/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за тим самим договором позики від 03 вересня 2011 року.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Київського апеляційного суду від 21 вересня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 15 червня 2021 року - без змін. 
Погоджуючись із висновками районного суду, апеляційний суд також вказав, що суд залишає позовну заяву без розгляду лише за умови, якщо 
в провадженні цього чи іншого суду є позов, тотожний до позову, який розглядається, тобто співпадають сторони, предмет і підстави позовів. 
У справі, яка переглядається, та у справі № 757/6508/20 предметом 
і підставою позову є стягнення боргу у розмірі 80 тис. доларів США у зв`язку із невиконанням ОСОБА_2 умов того самого договору позики 
від 03 вересня 2011 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Визначення позивачкою еквіваленту боргу в національній валюті - гривні на день позову не змінює ціни позову - 80 тис. доларів США, а тому не свідчить про відмінність предмету позову від предмета позову у справі № 757/6508/20. Водночас нетотожність сторін у цих справах не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки позивачкою здійснено надмірний формалізм щодо трактування поняття тотожності. При цьому, при солідарній відповідальності саме кредитору надається право на свій розсуд вимагати виконання зобов`язання від усіх боржників разом або від кожного з них окремо.
Короткий зміст касаційних скарг 
В окремих касаційних скаргах  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просять оскаржувані судові рішення скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Надходження касаційних скарг до суду касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2021 року за касаційною скаргою ОСОБА_1 відкрито касаційне провадження у вищевказаній справі та витребувано її матеріали з Печерського районного суду м. Києва. 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 листопада 2021 року клопотання 
 ОСОБА_2 про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень задоволено. Поновлено ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження ухвали Печерського районного суду м. Києва від 15 червня 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 21 вересня 2021 року. Відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 у зазначеній справі. 
У листопаді 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.
Аргументи учасників справи
Доводи осіб, які подали касаційну скаргу 
Касаційні скарги  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які є ідентичними, мотивовані тим, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду на підставі пункту 4 
частини першої статті 257 ЦПК України, оскільки не врахували, що сторони, підстави та предмет позову у справі, яка переглядається, та у справі 
№ 757/6508/20, не є тотожними. Згідно з усталеною практикою Верховного Суду позови вважаються тотожними, якщо у них одночасно повністю збігаються сторони, підстави та предмет позову. Нетотожність хоча 
б одного із цих елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб для вирішення спору. У справі, яка переглядається, 
та у справі № 757/6508/20, одночасно не збігаються учасники цивільного процесу, так як позов про стягнення грошових коштів за договором позики 
у цій справі пред`явлено лише до  ОСОБА_2 , тоді як у справі 
№ 757/6508/20 - до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про солідарний обов`язок повернути грошові кошти за договором позики. 
Доводи особи, яка подала відзив касаційну скаргу 
У грудні 2021 року до Верховного Суду надійшов відзив ОСОБА_1 на касаційну скаргу ОСОБА_2 , в якому вона підтримує як вимоги своєї касаційної скарги, так і вимоги касаційної скарги ОСОБА_2 .
2.     Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження 
у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення 
від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою,третьою статті 411 цього Кодексу.
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційних скарг цих висновків не спростовують.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 просила стягнути 
з ОСОБА_2 на її користь заборгованість за договором позики 
від 03 вересня 2011 року у розмірі 80 тис. доларів США, що станом 
на 01 квітня 2021 року за офіційним курсом Національного банку України становить 2 225 808 грн. 
Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду на підставі пункту 4 частини першої статті 257 ЦПК України, суд першої інстанції виходив із того, що у провадженні суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а саме справа № 757/6508/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за тим самим договором позики від 03 вересня 2011 року.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Тобто необхідна наявність водночас трьох складових: тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.
Судом установлено, що у іншій справі № 757/6508/20 ОСОБА_1 , посилаючись на те, що ОСОБА_2 не виконав умов укладеного із нею 
03 вересня 2011 року договору позики, який було укладено під час перебування останнього у шлюбі з ОСОБА_3 , просила солідарно стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на її користь 80 тис. доларів США.
Встановивши, що вимоги ОСОБА_1 у справі, яка переглядається, та 
у справі № 757/6508/20 є тотожними, спір виник між тими самими сторонами: ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 , про той самий предмет - стягнення боргу у розмірі 80 тис. доларів США за договором позики 
від 03 вересня 2011 року, та з тих самих підстав - невиконання 
 ОСОБА_2 умов договору позики від 03 вересня 2011 року, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для залишення позову ОСОБА_1 без розгляду. 
Посилання заявників на те, що у справі, яка переглядається, та у справі 
№ 757/6508/20, одночасно не збігаються учасники цивільного процесу, так як позов про стягнення грошових коштів за договором позики у цій справі пред`явлено лише до  ОСОБА_2 , тоді як у справі № 757/6508/20 - до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про солідарний обов`язок повернути грошові кошти за договором позики, безпідставні, так як зазначене не спростовує трьох складових тотожності цих позовів. При цьому, як вірно зазначив апеляційний суд, при солідарній відповідальності саме кредитору надається право на свій розсуд вимагати виконання зобов`язання від усіх боржників разом або від кожного з них окремо.
Верховний Суд звертає увагу, що позови не були б тотожними, якби у справі № 757/6508/20 позов було пред'явлено лише до одного із відповідачів, 
а у цій справі - до обох. Натомість, установлено, що навпаки, і у справі 
№ 757/6508/20, і у справі, яка переглядається, відповідачем є одна й та сама особа -  ОСОБА_2 . Предмет позову і підстава позову є повністю тотожними, оскільки з одного і того самого відповідача - ОСОБА_2 не може бути стягнута одна й та сама сума, за одним і тим самим договором позики. 
Верховний Суд зазначає, що по суті, пред'явлення цього позову, коли у суді на розгляді є інший тотожний позов, є зловживанням процесуальними правами (пункт 2 частини другої статті 44 ЦПК України). 
Інші доводи касаційних скарг висновків судів не спростовують, на законність оскаржуваних судових рішень не впливають, а зводяться 
до незгоди заявників із висновками суду, а також спростовуються встановленими вище обставинами справи.
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційні скарги без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційних скарг висновків судів не спростовують.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційні скарги  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 15 червня 2021 та постанову Київського апеляційного суду від 21 вересня 2021 року залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           Б. І. Гулько
 
Г. В. Коломієць
 
Д. Д. Луспеник